360 Ludvig- Kr. Daa. 



Den slavoiiiskc Form paa owe Csednere owle') er uden Tvivl 

 kuns en Udvidelse idet lo er indskiidt imellem o, som staar 

 tilbage af Hankjons-Endelsen (ligesom i Litauiske ponai og 

 Græske logoi^. Delte iidvidede Plural, anveiidos nemlig i Polsk 

 ved Siden af de kortere Former paa i^ y , i, ie, som en 

 Art pluralis majestatis Cse Bandke S. 71—3). 



Akkus. dannes i det Lit. og Lett. paa us og os^ der 

 stemmer overens med de latinske og græske Former for disse 

 Tilfælde. I de slavoniske Sprog er Akk. Pl. en Modifikation af 

 Nom. Ci de sednere Dialekter stemmer det ved levende Væ- 

 scners Navne overens med Gen. pl.) Mærkeligt er det dog 

 at det kirkeslavoniske her i Adj. frembyder den forhen nævnte 

 Nasal, som det havde tabt i Sing. og Dualis, medens Lit. og 

 Lett. der havde beholdt den. Denne Nasal i Plur. maa alt- 

 saa betragtes som et almiudeligt Akkusativmærke, der ,kuns 

 staar igjen i et enkelt Tilfæidé. 



Del Litauiske og Lettiske Gen. Plur. er en Modifikation 

 af den slavoniske Form for Gen. af Substanliverne, hvis Vo- 

 kal i det polske udtales som ii (oiD=uf). Adjektiverne 

 have faaet en forskjellig Form i det Slavon., nemlig paa ch. 



Dativerne stenmie, undtagen at Lit. her har beholdt sit 

 Kjonsmærke s ligesom Sanskrit. 



Instrumentalis har i Lit. ogsaa delte Kjonsmærke fra San- 

 skrit. Forresten er åen, som man kan se af den fuldstæn- 

 digere Form i FemininiMMie og som allerede Ruhig (S. 23) 

 har bemærket, dannet ved at Kjendehogslavet m er udfaldci" 

 ponais staar allsaa for ponamis. I det ældre slavoniske 

 brugtes denne fuldere Form med m i Inst. Plur. kuns i Ad- 

 jektiverne, i de nyere Sprog (Pelsk, Russisk, Lausilzisk og 

 Böhmisk) bruges derimod hyppigst i Instrumentalis P. En- 

 delsen ami Cpananii^ fuldt ud. 



Lokativ Plur. har i de slavoniske Sprog lx sljindig Mær- 



