Om (len litauiske Folkostainme. 3(3 1 



k(îI)ogslavet ch. Litauisk o^^ Lellisk liave dcriniod beholdt s 

 cflcr del Sanskritske. Denne Svævcn ineliein s oi^ en Cul- 

 tural fandt, ifoige Bopp Vergl. Gram. p. 288, ogsaa Sled i ilen 

 ældslc asiatiske Klasse af de japeliske Spr()<r, hvor Endelsen 

 var i Sanskr. sa e\. su og- i Zend su, ^ra el. hu,.hvçi. 



Vokativ Fl. er i alle disse Sjirog ligesoni i Gr. og Lat. 

 ligt Nom. ^ ;5 s: 



De mangfoldige Deklinalionsregler, som foreliomTnc i de 

 litauiske og slavoniske Sprog for Maskulincrne, lade sig uden 

 Vanskelighed henförc til det nu fremslillede. Exempel. De 

 bero for den störste Del paa hvad enten Roden ender paa 

 en haard Konsonant eller en, som, efter det under Bogslav- 

 læren anförte, har et j efter sig, hvilket J da beholdes i alle 

 Kasus. Den sidsle Klasse faar i Lettisk og Litauisk i No- 

 minativ Sing. Endelsen is, ys, hvori Vokalen egentlig er 

 radikal ligesom i Slavonisk og felger Ordet gjennem alle dets 

 Forandringer. Andre Afvigelser flyde afKonsonanternes For- 

 bindelse med visse Vokaler, hvorved d bliver til t/-3, t til es 

 eller c m. m. hvori de litauiske og slavoniske Sprog i det 

 hele stemme ganske overens. Saaledcs: 

 Lettisk sapni (Dröm) Gen. sapna (p: sapnja). 

 Lilau. zodis (Ord) Gen. zodzio. 

 Polsk harp (o: karpj, en Karpe), Gen. karpia (o: karpja). 



VL 4 Y2 



