364 ,,< Lurlvrsr Kr. Daa. d røO 



Exempel, ruka, betyder Haawd. Den lettiske Porm ligner mest 

 den russiske, den litauiske mest den polske. Dog maa bemær- 

 kes, at det kirkeslavoniske Sprogs Regler for Bogstavforandrin- 

 ger ere det samme som det polskes, saaledes at k foran je 

 forandres til c. De i Parenthes indslutlede Kasus hede altsaa 

 der riicje. Russerne derimod, ligesom Litauerne, tilsidesætte 

 denne ellers almindclig slavoniske Overgangsregel. Derfor 

 er her den russiske Form indsat, formedelst dens större Over- 

 ensstemmelse. (Dobr. Inst. cap. II. §. XIII"). Fremdeles maa 

 det erindres at Ordet, som allerede för bemærket, ifölge Do- 

 browskys Vidnesbyrd i Kirkeslavon. egentlig heder raka lige- 

 som i Lit. og at det, idetmindste i Akkus. ogsaa havde 

 denne Nasal-Vokal raka. der fuldkommen stemmer med det 



c c' 



Litauiske. 



Af særlige Bcmærkninger hidsættes: 



I Nom. Sing. have samtlige disse Sprog en Vokal som 

 Kjonsmærke: Lettisk og Litauisk a eller e, Slavonisk kuns 

 a el. i y en Forskjel, som alene foranlediger faa Afvigelser, 

 der ere begrundede i disse Vokalers Væsen. 



I Akkus. stemmer det polske Sprog overens med det Lit. 

 deri, at det har bevaret den Næselyd, der er det oprinde- 

 lige Kasusmærke, hvilket alle de slavoniske Dialekter havde tabt 

 i Mask., medens det Lita. havde dette Bestemmelsesmiddel 

 ogsaa der. Al det endnu findes i polsk Fem. er et Bevis 

 paa disse Sprogs Overensstemmelse, som kuns adskille sig 

 ved den forskjellige Troskab, hvormed de have bevaret den 

 engang fælles Ejendom. 



Gen. Sing. saavelsom Nom. og Akkus. Plur. udmærker 

 sig, i Lett. og Lit. ved dette urgamle i Sanskr. stedfindende 

 ÄJ jsqm ,. de slavoniske Sprog overalt have afströget. At dette i * 

 er-| speiel .ved d^n. samme konsekvente Forvandlinga seesjäfnii 

 disse tre Kasu^'s Overensstemmelse i de Irendc Sprogafdö-f+h«? 



