Om den litauiske Folltëslamnie. 371 



menligningon mellem Latin oor Romansk. En meget stor 

 Mængdc barbariske Sprog savne aldeles Endelser for dette 

 Forhold, der altsaa ikke kan have været blandt dem, der 

 tidligt bleve Menneskerne bevidste. 



lovrigt er det et Spörgsmaal om de nu anförte Endelser 

 virkelig ere de oprindelige for de slavoniske og litauiske 

 Sprog. Andre japetiske Sprogs Exempel (Latin, Græsk, Ger- 

 manisk) vise at Ordenstallene stemme overens i Endelser med 

 Adjektivernes Superlativ, med hvilke de have en Analogi i 

 Betydning. Ordenstallenes Endelser ere: 



Lettisk is. 4. czetri — cettorts 9 dewini — dewits, 



50. peec desmit — peekts desmits. 

 Li tau. tas. 4. keturi — ketwirfas 9 dewyni — dewintas, 

 50. penkios deszimtis — penktadeszimtas, 







Böhm. tij. 4. czttjry ^ c:ctiDrty 9 dewet — dewaty, 



S, bO. pcidesat — padesaty. 

 Polsk tT. 4. cztery — czioai-ty 9 dziewiec — dziewiaty, 



c c 



50. piecdziesiat —■ piecdziesiaty. 



.c c c c 



Russ. tyjj, toj. 4. czetyre — czetwertyj 9 deicjatj ^ dewjatij 

 50. pjatjdesjafj — pjatidesjatyj. 

 Denne Endelse er ikke uden Undtagelse i de slavoniske 

 Sprog, saaledes bom. 8 osnl — osmy, og da de fleste Mæng- 

 detal endes paa t eK c, falder Rodens sidste Bogstav sammen med 

 Endelsen. Men Tilfælde som 3. tri — treti bevise dog vel at 

 man her har en fælles Karakterbogstav for alle disse Sprogs 

 Ordenstal. Den er da uden Tvivl dette st, som i Græsk og 

 Germanisk danner Super.; det te, som danner gr. Komp. og 

 gjenfindes i Sanskrit baade i Grader og Ordenslal (Polt. 

 Etymol. Forsch, p. 2 Th. 460 folg.) 



Pronomerne ere i Grunden mindre tjenlige end andre 

 Ord til al betegne Sprogenes Slægtskabsgrad. I mange Sprog 



