;*Î8 Ludvig lii.,jff>y^i, uio 



Personalendelscr er^ ^öjedc, isledelfor at Roden egentlig kuns 

 er es. I Böhiiiisk er den forste Stavelse bortfaldet. 



Med Hensyn til de enkelte Personer i Præsens be- 

 rn ærk es : 



Forste Person Singularis endtes nden Tvivl i de slavo- 

 nisk-litauiske Sprog, ligesom i de græsk-latinske, oprindelig 

 paa 7niy m. Heraf er tilbage folgende Levninger: 



I det polske endes forste Konjugation endnu paa am 

 (i' Ex. znam) og de övrige Verber alle paa. ß, hvilken Nasal 



c 



er en Levning af det gamle ßl. 



I Böhmisk endes to Konjugationer i Præsens paa m og 

 den tredje paa u. (Ziak Gr. p. 25). Dobrowsky har i det 

 kirkeslavoniske de anomale Verber paa m. jnmj (spiser), 

 wjemj Cveed), jesmj QeiO, iiuamj (tager) og damj (skal 

 give) S. 353 og 375, 537. Men om ikke alle de andre Ver- 

 ber endes paa a kan man ikke se af hans Bog, da han, som 



c 



bemærket, har forsömt at anvende det vedkonmiende Tegn, 

 men i det Sted har brugt Tegnet for u^ som han antog for 

 dermed enstydigt, paa Grund af at i det Russiske endes alle 

 Verber paa u med de samme Undlagelser som i det kirke- 

 slavoniske. Safarzik forklarer deri mod udtrykkelig i Naro- 

 dopis p. 36 N. 8 at alle kirkeslavoniske Verber have i 1 

 Pers. Pr. Ind. a og ikke u. 



c 



I det lUyrisk-Serbiske er En(J,çj^^ep .??^ (^pqa et Par Un,d- 

 tagelser nær) overalt bibehöll. .., ^r^ î:îi,.î nr T 



I det Litauiske endos det anförte esmi saavelsom 12 an- 

 dre Verber paa rni ved Siden af den mere almindelige Form 

 paa u. Denne mærkelige O verensslem meise med det græske 

 har allerede tildraget sig de ældste Sproggranskeres Op- 

 mærksomhed. Imidlertid indeholder d,en intet som er frem- 

 med for de slavoniske Sprog. Den .kirkeslavoniske Jer efter 

 m istedelfor « er dets eneste Afvigelse fra den græske Ty- 



