394 Ludvig" Kr. Daa. 



Bopp er ved denne sin Antagelse gaaet iid fra Aorist 

 til Verbum Subst., en Methode, som ellers har fört ham til 

 hans aandrigste Slutninger, men som maaske i delte Tilfælde 

 kan være vildledende. Han beraærker at denne Form i 

 Sanskrit heder ab'avam og i Litauisk buwau. Men der kan 

 være stor Tvivl om ikke denne Lighed er opkommen i den 

 sednere Tid. Aoristet a( jeg er heder: 



Kirkeslav. og Serb.-Laus. 

 bjechj, bych. 



Illyr.-Serb. | Litauisk. Lettisk. 

 bi, bija, \ buwau. biju. 

 Infinitivet: .;.;;>{..) .l;^;^/ q^j^U 



hxjti, bye, \ biti. ' \'huti. '] buf.^ 



Det synes saaledes at dette to i Litauisk ikke er videre 

 end den för omtalte udvidede og regelrettere Form, som er 

 indlræiigt i de nyere Sprog og som kan ombyttes med 7. 

 Paa Vokalen u kan der aldeles ikke lægges nogen Vægt, da 

 den just er forherskende i dette Verbum i de fleste nyere 

 Slavoniske Sprogarter, hvor Futurum (ero) i. Ex. i Alminde- 

 lighed heder budu fpolsk bede, kirkeslsvan. bada). 



^ ~ c c CC 



At Litauisk efter denne Antagelse udvider sit Verb. subst, 

 er ikke mere paafaldende end at Ital. har givet Infinitiv en 

 regelret Form essers og Polsk hele Præs. Indik.; eller at 

 Litauisk har givet 1 Person Sing. Pr. Ind. saavel af e^/wa som 

 af næsten alle sine andre mi-Verber en regelret Biform 

 essu, diidu 0. s. v. 



Det nu anförte slavoniske Aorist er i Russisk, Polsk og 

 Böhmisk aldeles forsvundet. Men da disse Sprog endnu be- 

 finde sig paa det antike Standpunkt, da Dannelseskraflen i 

 Sprogene til Frembringelse af ny Former ikke er forsvundet, 

 have nogle af dem vundet en endog rigere Erstatning ved 

 en ny Bildning. Af den kirkeslavoniske Part. Perf. Akt. paa 

 Ij, la, lo have de dannet sig præteriske Tider paa folgende 

 Vis, saasom af Verbum Subst. C^uit.) 



