Om den litauiske Folkeslamme. 397 



sens og Imperf.; det perfekte ogsaa to Futurum ogPer- 

 fectuni, hvilke have samme Endelse som de foregaaende, 

 fra hvilke de i Regelen nedstamme. 

 Saaledes anfores som et almindelig polsk Verb. 



Præs. Ind. znain^ jeg kjender, Verb. imperf. 



Imperf. znalem. — — 



Futur. poznam. verb. perf. 



Perf. poznaiem. — — 



Af dette sidste Verb dannes alter det frekventalive 

 poznaicam som er Verbum imperfectum og altsaa forsaavidt 

 falder sammen med det simple znmn. Systemet bliver altsaa 

 folgende: 

 verbum singulare. Verb. perfect. Verbum frequentativum. 



Præs. Ind. znam. poznawam \ 



, > verba imperfect. 

 Imp. znalem. poznawalem) ^ 



Futur. poznam. 



Perf. poznaiem. 



Hvad her kaldes frekventativ Betydning betegner ligesaa 

 ofte Handlingens længere Varighed og kaldes derfor ogsaa 

 af andre Gram. durativ. Det er indlysende at saadanne 

 Verber omtrent maa falde sammen med sine simple Stamord. 

 Herved er da aabnet en bred Vej til Formernes Udvidelse 

 gjennom Dannelser med w og j, som allerede forhen har 

 været berört. 



Dersom, hvilket er det sjældnere Tilfælde, Stamverbet 

 betragtes som v. perfectum (fordi man altsaa tænker sig den 

 dermed udtrykte Handling, som paa engang fuldbragt) faar 

 denne polske Tempus - Dannelse Lighed med det græske 

 Sprogs udvidede Præsens- og Imperfektformer i Sammenlig- 

 ning med Aorist og Futur. 



