Om den litauiske Folkeätamme. 399 



saa lidet der, som i andre slavoniske Sproor tænkes sammen 

 i samme Verb, da de ilcste slavoniske Verber ere defektive 

 og kuns udfylde hinanden forsaavidt en logisk Nödvendighed 

 medförer saadant (Valer 161). Imidlertid kan det russiske 

 Sprog undertiden fremstille en stor Rigdom af Tempusfonner, 

 frembragte derved, at 



1. • det simple Verb; 



2. det freqventative Verb Oivis Aorist i det Russiske altid 

 antager Remærkelsen af Plusquamperfektum, dog med 

 stadigt Begréb af Handlingens -Gjentagelse Vater 92); 



3. det med en Præposition forslærkede Verb; 



4. det en enkelt Handling betegnende Verb 

 sammensættes til en sig gjensidig udfyldende Tempusrække.i 

 Saasom (Vater Tab. X. 116 fgl.) af kolotj, stikke: 



Præs. Kolju, 



Iraperf. Kolol. 



Perf. 1. ukoloh 



Perf. 2 ^M-'^?„ [\\rkoljnui. 



Plusqupf. Kolywal. 



Futur. 1. ukoJju. 



Futur. 2 ♦ . . . koljnu. 



De to sidste Par Tider ere saaledes forskjellige at Præp. u 

 egentlig betyder sonder, hvorimod Endelsen ww kuns betegher at 

 Handlingen engang er skeet og altsaa enten maa være alde- 

 les forbi eller ikke kan have den Varighed som Præsens for- 

 udsætter, og derfor tænkes som det mest ubestemte Futurum 

 eller maaske rettere som el Futur, exact. (Vater 115). 



Dä fremdeles flere Præposilioner kunne anvendes til at 

 give et simpelt Verb denne Bibetydning af Fuldendelse, og 

 da de saaledes sammensatte Verber end yderligere næsten 

 samtlige kunne gives et frekvenlativt Præs. og Imperf. paa 

 ywaju og ywal (Vater 140) indses let at dette medförer en 



