400 Ludvig Kr. Daa. 



stor Rigdom paa Former og tillige en stor Uregelrcllied. — 

 Delte russiske frekvcntative Plusquamperfektum har et umis- 

 kjendeligt Sidestykke i et for det Litauiske Sprog ejendom- 

 meligt Tempus, som Grammatikerne kalde Gewohnheits Im^ 

 perfektum. Det konjugeres aldeles som det nysnævnte Im- 

 perfektum eller Aorist og udmærker sig kuns ved at der 

 foran Endelsen er indskudt Stavelsen daw, saasom af Ver- 

 bet er: 



Litauisk. i ïh i Russisk. 



Aorist. Gewohnh. Imp. ' Imp. Plqu.pf. 

 huwau. hudawau, byl. hywyical.. 



At dette Tempus ligesom det russiske er en sednere 

 Dannelse, kan rimeligen sluttes deraf, at det lettiske Söster- 

 sprog ikke viser ringeste Spor dertil. 



Bopp udleder det S. 764 ved en Sammensætning med 

 daioau = daicjau (gav, Imperfekt af dumi «Iler dudu). Men 

 at det i alle Fald ikke kan være en ganske mekanisk Agglu- 

 tination, ser man strax af disse to Endelsers temlig forskjel- 

 lige Form. 



Sing. 1 P. sukdawau (plejede at dreje), dawjaii Cgav). 

 . 2 sukdaicai. dawei. 



w .(|:;; 3 sukdawo. dawe. 



ln Thi dersom Sammensætningen skulde være gaaet saale- 

 des for sig, vilde der være indtruffen, den vistnok ellers 

 uhörte Omslændighed, at Vokalen i det selvstændige Ord er 

 bleven svaikkel, medens den i sanmie Ord, benyttet som 

 grammatisk Suffix, har vedligeholdt sig eller antaget en stær- 

 kere Form. Det vilde vel ogsaa være mirakulöst at to Na- 

 bosprog som Russisk og Litauisk skulde have fremstillet samme 

 Betydning ved Former, dor ligne hinanden saa meget og som; 

 dog kuns skulde have en tilfældig Lighcd uden Slægtskab. 

 Ser man nu hen til den store Rolle to spiller i Dannelsen af 



