Om den litauiske Folkestamme. 401 



litauiske Verber lig^esom slavoniske (\. Ex. Anvendelsen i 

 Denominativer) maa inan antag-e at det ligesaavel i den ene 

 som den anden Sproggren har været anvendt ogsaa i frc- 

 kventaliv Betydning, ligesom Mielcke ogsaa S. 137 opförer 

 flere frequentative Verber dannede ved Endelsen eju. Den 

 Stavelse drt^ som det litauiske Verb ogsaa benytter i denne 

 Hensigt, har uderi Tvi vi sin Analogi i den Endelse di, som 

 efter Mielcke 136 bruges til at danne transitive eller kausa- 

 tive Verber, saasom raszydinu (lader skrWo)^ wesdynu (la- 

 der före), sakydinu (lader sige) af de simple Verber ras- 

 zau, weduy sakau. Omendskjönt det Lettiske ikke har ud- 

 viklet noget saadant frekventativt Tempus, har det dog den 

 samme Stavelse di med frekventativ eller intensiv Betydning 

 i Orddannelsen, saasom (Rosenberger 71) swaidit (kaste 

 frem og tilbage) af swesf ; spardit (sparke ofte) af speilt. 

 Endog i de slavoniske Sprog findes en saadan kausativ Be- 

 tydning af dj saasom polsk wiode el. wodze (inf. tciesdz elv 



r ti t 



îcodzic') ved Siden af icioze el. woze (inf. wiese el. wozic) 



c c 



hvilke begge betyde at före, men det förste i Betydningen 

 af Anförer, det sidste som Kusk eller Færgemand, fremdeles 

 af wiem (inf* wiedziec) (ved) kommer doioiadywam (spör- 

 ger efter) og powiadam (fortæller). At denne Sammen- 

 stilling af Afledsendelser med kausativ og frekventativ Be- 

 tydning er, med Hensyn til Meningen, ligesaa vel skikket 

 til at forklare dette Gewohnheits Imperf. som Bopps Sam- 

 mensætning med gav, s^^nes klart. 



Det er allerede ud vikl et at Futurum i de slavoniske 

 Sprog i sin Form ikke adskiller sig fra Præsens, som i deres 

 ældsle Monumenter ofte har futurisk Betydning. Det er lige- 

 iedes bemærket, hvorledes Systemet med de sideordnede 

 Verbalstammer giver Anledning til at der fremtræde selv- 

 VI. 4 Ö 



