406 Ludvig Kr. Daa. 



jeklet i Dativ, mihi est scribendum (Stender 57. Hesselberg" 



36 Rosenberger 79). 



Dog har det litauiske saavelsom lettiske et Imperfekt 



Konjunktiv, som ved forste Öjekast synes at være en mere 



selvstændig Dannelse. Til Exempel anföres Verbet var ved 



Siden af den polske Form. 



Polsk i Mask. 

 bylbym el. zebym byU 

 bylbys - zebys byl 

 bylby - zeby byl o. s. v. 



bylibysmy. 

 bylibyscie. 

 byliby. 



Men det maa bemærkes, at samtlige disse Sprog" have 

 verbale Biformer, der forholde sig ganske til dette Tempus 

 som de för omtalte Konjunktiver, hvilke erkjendes for at 

 være Sammensætninger. I Litauisk findes det deklinable Part. 

 Perf. Pass. suktas og den dertil svarende indeklinable Supi- 

 numform suklu, som er aktivisk; i Lettisk sammeledes P. P. 

 P. kauts og Supin, kautu (Rosenberger 79). Af Verbet 

 Være kunne naturligvis ingen af disse Former fmdes eller 

 lænkes, men i alle andre Verber staa de overalt parallelt 

 med hint Impf. Konj. Imellem dette Supinum og P. P. P. 

 finder den samme etymologiske Lighed Sled som mcllem de 

 tilsvarende latinske Tider. At Impf. Konj. ikke kunde dannes 

 lettisk og litauisk paa samme Vis som deres övrige konjunkti- 

 viske Tider, fölger af at det Particip (eg. Aorist), som med 

 Hensyn til Tid skulde bruges, havde passiv Betydning. Man 



