410 Liidviff Kr. Daa 



5=) 



dannes ved at hænge Partikelcn se i Enden af den simple Im- 

 perativform badzze^ vær dog o. s. v. Gi er vel endog del 

 samme Ord som ze. Ikke at tale om det franske Sprog, 







hvor lat. g regelmæssigen gaar over til z^, findes ogsaa i 







Litauisk Exempler nok derpaa, geguze (en Gjög), bom. 







zezhulka, lit. gelezis (Jærn), bom. zelazo; lit. ^edfw (sorger), 



3 



bom. zeletij, lit. geltonas (gul), bom. zluty, lit. gerwe (Kra- 



.0 o 



ge), böm. zeraw, lit. gille (Agern), bom. zaludj lit. girnos 







(Kværn), böm. zerna. 



Parlikelen te foran tredje Person har en lignende Betyd- 

 ning, ligeledes det polske niech (der selv er et Imper. af 

 niechanij böm. nechati, lade, hvilket uden Tvivl er det samme 

 som lit. liekmi i samme Betydning, og maaske beslægtetmed 

 polsk chciecy rus. chofjetj (ville)). 



Bopp udleder derimod S. 814 og 933 denne litauiske 

 Form af det sanskritske Prekativ i Medium (dasid'viajn = du~ 

 kite y dasi = duki)y hvilken Form svarer til Aorist Opt. i 

 Græsk. Han anförer de græske Aorister som eôcoxa til Be- 

 viser paa at k kan udvikle sig af s^ men inden det litauiske 

 har han ikke paavist noget Exempel. Det er heller ikke ven- 

 teligt at man skulde finde en saadan Overgang i et Sprog, 

 der med saa stor Standhaflighed har bevaret de sanskritske 

 Hvislelyd i Deklinationen, uden nogensinde at tillade sig den 

 slavoniske Afændring til ch. Derimod anförer han tvende 

 Gjetninger om de beslægtede Sprog, det prussiske og lettiske. 

 I den förste af disse Sprogarter forekomme Former paa se, 

 som han antager for Optativer eller Konj. (Vater 104 og 

 107)* Men efter den bedrövelige Tilstand, hvori de prussi- 

 ske Levninger befinde sig, er det vistnok ligesaa rimeligt at 

 antage, at Oversætterne have betjent sig af det almindelige 



