420 Ludvig^ Kr. Daa. 



overens, ligesom den ogsaa maa væsenlligen være den samme 



som i det græske og latinske. 



Som den mest paafaldende Afvigelse fra det sædvanlige 



kan maaske anföres, at i de slavoniske Sprog t. Ex. Polsk 



(Bandtke S. 327), Russisk (Vater 247) fölger Instrumentalis 



efter de Verber, som betyde at gjöre til, gjöres til, blive, 



II I ^ ^ I 



ansees t. Ex. zrobic krolem, gjöre til Konge, zrobic ste kro^ 



letn, blive Konge. Ganske den samme Regel findes hos Mielcke 



S. 182 som Litauisk t. Ex. karalumi mostitiy salve til Konge, 



Krikszczonim tampu, jeg bliver Kristen. 



Denne Særegenhed kan ikke vise sig i det Lettiske, hvor 



Instrumentalis er bortfaldet. Men Hesselberg nævner S. 82 



en Konstruktion af være med Dativ, som muligens kunde 



være en Udartning af den ældre med Instrum. , da Dativ har 



megen Overensstemmelse med Instrumentalis i Formen. 



Uagtet det ikke har været Hensigten med denne Under- 

 sogelse at godtgjöre hvilket af de vendiske Sprog som be- 

 finder sig paa det mest antike Standpunkt, har den dog op- 

 lyst, hvad der for alle, som kuns have kastet et Blik paa 

 dem, maa være forlængst bekjendt, at samtlige disse endnu 

 levende Sprog befinde sig fremdeles paa det samme Stade 

 som Græsk, Latin og Sanskrit for Aartusinder siden inde- 

 havde, hvorimod nu alle andre japetiske Stammer, saavel de 

 germaniske og keltiske, som de ariske og pelasgiske, tale 

 langt mere moderne Sprog. De vendiske Folkeslag danne 

 saaledes inden det Omraade af kultiverede Nationer i Europa 

 og Asien, som henregnes til japetiske (kaukanske) en ligesaa 

 mærkelig Fornlevning som Pompejis Ruiner. Og denne Oldsag 

 bestaarafotteti Millioner Mennesker! Udenfor denne vendiske 



