422 Ludvig Kr. Daa. 



Fremdeles har der i Slavonernes ejendommelige Udtale 

 og Bogstavsyslem ligget en Skillevæg for Europas övrige 

 Beboere, som har gjort dem til en Verden for sig. Faa 

 have lært deres Sprog og Folket i de slavoniske Lande har 

 heller ikke anlaget noget fremmed- ihvor stærk end Tenden- 

 sen til Blanding med Udlændinger har været blandt deres 

 Aristokratier. Endog hvor en slavonisk Nation er bleven un- 

 dertvunget, har hin Sejghed, hin Urokkelighed vist sig 

 paa en saa mærkelig Maade, at selve Ulykken har ligesom 

 forhærdet Nationaliteten, istedetfor at udslelte den. Saaledes 

 se vi at de store slavoniske Folkeslag, som under en selv- 

 stændig politisk Forfatning have udviklet en ejendommelig 

 Kultur og Literatur, t. Ex. Russerne, Polakkerne og Böh- 

 merne have tillige i nogen Henseende modificeret sine gamle 

 Sprogformer, fordi nemlig Udviklingen er foregaaet formedelst 

 en höjere Samfundsklasse, der stod i aandelig Forbindelse 

 med andre Folkeslag, og derved havde erhvervet den Aands- 

 bevægelighed, som ogsaa en Sprogforandring forudsætter. 

 Blandt disse Nationer vare Kongeslægterne og Adelen tildels 

 stundom af germanisk Herkomst CWarægerne i Rusland, hvor- 

 fra ikke alene de gamle Tsarer, men ogsaa den höjere Adel 

 (Knjazj) nedstamme). Men til trods for det at Rusland har 

 hentet sit Navn og sit Fyrstehus fra Skandinavien, har dog 

 denne Indvandring neppe udövet större Inddydelse paa Fol- 

 kets Sprog og Karakter end Normanernes paa Frankrig, hvor 

 de rigtignok ogsaa plantede sit Navn og sine store Ætter. 

 Det franske Folks Nationalitet ligesom det slavoniskes op- 

 slugte den lille men stærke ind vandrede Krigerstamme, som 

 efter et Par Slægter kuns bevarede Sagnet om sin Herkomst 

 tilbage og en vis Tilböjlighed til Samkvem med Nabona- 

 tionerne. 



De vcndiske Stammer dcrimod, som i sin hele Tid have 



