Bidrag: til Bestemm. af forsk. Constanter. 25 



Jige Sted, saa maatte paa to Steder, hvis Lænjjdeforskjel 

 var 45^5 Tyngdens Maximum og^ Minimum indlræffe 3 Ti- 

 mer senere paa det ene end paa det andet Sted, hvilket 

 vel neppe han antagnes. 



Da denne Barometrets daglige Oscillation har en Pe- 

 riode af 24 Timer eller en Soldags, saa maa dens Aarsag 

 soges i Solen. Nogle have betraglet den som et Slags 

 Ebbe og' Flod i Atmosphæren, der skulde frembringes ved 

 Solens Tiltræhning; men Calculen viser, at denne Aarsag^ 

 langt fra ikke er island til at frembringe eo saa stor For- 

 andring. Den sande Grund ligger ustridige i Atmosphæ- 

 rens, formedelst Jordens daglige Omdreining frembragte 

 gradvise Qpvarmning paa den vestlige og Afkjöling paa 

 den östlige Side af et Plan, som kau lægges igjennem Jord- 

 axen og Solens Middelpunkt^ herved foröges dens Elasti- 

 citet paa den ene, og formindskes paa den anden Side, hvor- 

 ved igjen frembringes Strömninger formedelst den ophævede 

 Ligevægt. 



For at gjöre sig dette anskueligt, kan man forestille 

 sig, at Jorden for det förste hverken dreiede sig om nogen 

 Axe, eller beskinnedes af Solen. Tænker man sig nu At- 

 mosphæren deelt i tynde Lag parallel med Havets Over- 

 flade, saa maatte i ethvert saadantLag dens Elasticitet efter 

 kort Tids Forlöb blive lige stor overalt 5 thi var den i eet 

 Punkt större end paa andre Steder, vilde Luflcn^strömme fra 

 det förste henimod de sidste, og Ligevægt vilde snart ind- 

 finde sig. Alle Barometre ved Havets Overflade, eller i 

 eet og samme Lag, vilde da have samme Qviksölvhöidc, og 

 beholde den uforandret. Forestiller man sig fremdeles, at 

 Solen derpaa pludseiig begyndte at beskinne Jorden, saa 

 vilde Ligevægtcn i hvert Lag fra delte Öieblik være op- 

 uævet formedelst Solstraalernes forskjellige Virkning paa 



lU. 1. B 2 



