Bidrag»: til Bestemm. af forsk. Constantcr. 79 



leie Længde, rejjnct fra et vilkaarligt Puuht i Ekliptiken. 

 Bestod Aaret af et vist Anlal hele Dage, som uden Rest 

 kunde divideres med et andet Tal, saaledes at man erholdt 

 Qvotienten p, saa vilde man, ved at observere Middel-Tcm- 

 peraturen af hver pde Dag- i Aaret, formedelst Formlerne 

 (7), (8), (10) S. 61, 62, kunne bestemme Constanternc i 

 Formlen (5. b). Men da Aarets og- Dagens Længde ere 

 incommensurable Störreiser, saa kau dette ei nöiagtig ud- 

 föres. Sætter man Overskuddet :J, over 365 Dage ud a f 

 Belraglning, saa lader Aaret sig* dividere med 73, hvorved 

 man faaer Qvotienten 5. Deler man altsaa Aaret ind i 

 Grupper af 5 Dag-e, og- antager Middeltemperaturen af 

 hver Gruppe som Middeltemperaturen af Gruppens mel- 

 lemste Dag-, saa vil man temmelig" nærme sig Sandheden. 

 Men for at fjerne alle tilfældige Ujevnheder, maatte man 

 fortsætte lagttagelserue igjennem en længere Aarrække, end 

 vi her for Tiden have til Disposition. 



For at bestemme disse Constanter, kunde man ogsaa 



g-aae en anden Vei, Betegner t og t' Solens midlere Længde 



ved Begyndeisen og Enden af en vis Maaned, og er t' — t 



= h, M Maanedens Middeltemperatur, saa ßnder man denne 



ved at tage Integralet /Ødt af Formel (5. b) imellem Grænd- 



serne t og t', og dividere dette med h. Saaledes faaer 



man 



x v 

 M = ix -j -i- (cost — cost') -j y- (sint' — sint) 



4- -^ (cos2t— cos2t') + -||- (sin2l'— sin2t) 



+ + 



Xm . ... V, 



H r- (cosmt — cosmt') + -^ (sinmt' — sinmt) 



Sætter man ^(t + t') = T, saa er T Solens Længde 



