120 B. M. K e i 1 h a u 



Vil man for Bullcsteensflommcn Lave et af det Græskc 

 afledet, î alle Sprogf beqvcmt INavn, saa kunde den kaldes 

 den petrîdelaiiniske Flom^ af TtexplSi.o'*, en liden Steen, og 

 'eXâuvcù, jeg væller frem." 



I selve Afhandlingen kunne vi ikke folge Forf. skridt- 

 viis, men maae indskrænke os til af den al udhæve det Vig- 

 tigste. Deaf Sefströms lagttagclser fremgaaende factiske 

 Resultater ere hovedsageligen folgende: 



1, Det gjælder som Regel, paa de hoieste saavelsom 

 paa de laveste Steder i hele del sydlige og det midlere 

 Sverrjg, d. v. s. i al den Strækning af Landet, som for- 

 gaavidt af Forf. er Lleven undersögt, al Klippekullerne paa 

 deres nordlige Side ere ganske afrundede, medens de paa 

 Sydenden have friske Kanter og Björner, og at der fra den 

 ene til den anden af disse to Ender lobe Rifler eller Ridser 

 hen over Klipperyggcne: ganske som om den opstaaende 

 nordlige Deel, — Slödsiden, som S. henævner den, — 

 havde gjort hiin formodede Flom en Modstand, hvoraf Föl- 

 gen blev Afslibniiig, medens derimod ved den modsatte 

 Ende Massen formedelst sin Hurtighed sköd sig saale- 

 des ud over den steile Pynt, at paa denne Side, — Læsi- 

 den — ingen Afnytning eller Ridsning fandt Sted. 



2. De Ridser, som begynde ved en saadan Klippes 

 afrundede INordpynt og gaae frem over Klippens hoieste 

 Ryg, folge den samme Retning saa nöiagligen, som om de 

 vare dragne efter en Lineal, og kunne saaledcs ansees som 

 normale. Stiller man sig derimod i IVord for Klippen 

 eller der, hvorfra efter den omtalte Hypothese Rullesteens- 

 Strommen maa være kommen , med Ansigtet vendt mod 



hans AfhandliDg om denne Gjenstand i Annales des se. nat«, 

 Mai 1828» K» 



