Om Afskurîng^s- Merker paa Klipperne. 123 



nen normale Retning ^). — Ifölge et saadant Forhold Cr 

 det, at man nüdvcndißvils inaa erkjende, at alle disse Rifler 

 hore ikkun til eel System af dette Slags JHerker, d. v. s, 

 at de ikke Iiidröre fra flere smaae^ af liinanden iiafhaeii- 

 çig^e Paavirkniiiger, men fra ccn stor Aarsag^. 



7. I Eg-nen ved Gcfle synes en betydelig; Undtagelse 

 at finde Sted fra den ellers saa almindeligen g-jældcndc 

 Lov, idet Riflerne her lobe sydvestlig;, og endog' temmelig; 

 Î det Store have Retningen opad. Men nærmere belraglel 

 bestyrker dog; og;saa delte Forhold IIovcd-Rcg^clen5 thi den 

 Strækning;, hvor den tilsig;tedc Afvig;clse finder Sted, er 

 en stor nordostlig; udlöbendc Dal, fortsat under Havet mcl- 

 lem Kysten nordlig; ved Gcfle og; en stor ligcoverfor lig- 

 gende Fjeldbanke kaldct Fingruudcn. Til denne kunne 

 altgaa Riflerne ved Gefle, eflcr Se fs troms Udtryk (Orig-. 

 199), bctrag;tes som Sidcrifler. 



Forf. finmerker, at næsten allesteds I den sydlige Halv- 

 part af Svcrrig' ere Klipperne saa haarde, at de kunne 

 fremvise tvdelig;e Rifler. Sikrest trælfer man disse paa 

 Klipper, som have været beskyttede mod Luftens Paavirk- 

 ning;, saasom i Gröfter, hvor Veifyld hentes, paa Ågre og* 

 paa Strandbredder, fremfor alt ved Havstranden, hvor Klip- 

 perne nylig-, formedelst Landets Stigning;, ere blevne blot- 

 tede. Paa nogle Steder, ja selv paa hele större Slræknin- 

 g;cr, er det derimod Tilfældet, at Fjeldgrunden bestaaer af 

 saadanne Bjergarter, som enten ikke have antag;et Striberne, 



1) £t merkcligt Exerapel hcrpaa frembyde naviilig;en Riflerne ved 

 Öregrund og Crissleharan, hvor den almindeli^'C Kystlinje lig- 

 ger saalcdes skraat for Riflernes derværende Normalretning, 

 at de maae skjære op fra Soen til Landet, og hvor de saale* 

 des paa noglc Punkter komme til at gaac op ad meget steile 

 Skraaninger (Orig. 218)» 



HL 2« H 2 



