128 B. M. Keilhau 



tvdelîj; Kraft have stödt an mod samme, saa er det tænke- 

 Jigt, at denne Kraftytring: Lar kunnet opkomme paa to 

 ulig-e Maader: enten saaledes, at Rullestenene af nogen ydre 

 Aarsag bleve satte i Bevægelse paa Jordklodens Overflade, 

 som da selv relativt til dem var i Hvile, eller og saaledes, 

 at JordModen var kommen i Bevægelse i en Retning-, i 

 hvilken Rullestenene relativt vare i Hvile. De Hypo- 

 tlieser, som i disse Henseender ere opslillede, om Foran- 

 dring i Jordens Rotations- Axe, ora Forandring i Rotatio- 

 nens Haslig^hed, om Folgerne af Dagjævnings -Punkternes 

 Præcession og den eue eller anden Pols INærmelse til So- 

 len, eftersom denne kom til at være i Epigæum, idet den 

 tillig-e for samme Pol stod liöiest, Gjeudrivelserne keraf, 

 Oversvömmelses-Hypotlieserne og hvad derimod er indvendt, 

 — Alt delte er bekjendt og^ opmuntrer ikke til endnii mere 

 at foröge Antallet af saadanne Hypotbeser. Det er desuden 

 i sin Orden först rigtig^en at observere Pbænomenet, og; 

 siden at söge at udfinde Aarsagen. I nærværende Tilfælde 

 vilde det forsaavidt komme an paa at opsöge et Kjendetegn, 

 som kunde vise, om Rullestenene ere blevne bevægede mod 

 Jorden, eller Jorden mod Rullesteens-HIassen. Et saadant 

 kunde muligviis findes. Om man t Ex. kunde udstrække 

 lagtlagelserne angaaende Riflerne over bele Jordkloden, og 

 nemlig faae at vide, om de ßndes paa den sydlige ligesom 

 paa den nordlige Halvkuglc, saa skulde dette rimeligviis 

 give megen Opiysning med Hensyn til det omtalte Spörgs- 

 maal. — Ligeledes er det klart, at om Rullestccnsmassen 

 har bevæget sig" mod Jorden af egen Kraft, eller rettere 

 formedelst en vis a tergo, saa maatte i saadant Tilfælde 

 Hastigheden i Rullesteensmassen have været större paa 

 Overfladcn end i Dybet, medens det Omvendte maatte have 

 været Tilfældet, dersom Jorden havde bevæget sig mod Rui- 



