Om Afskurings -Merker paa Klipperne. 133 



Her see vî da alt med mcg'en Bestcmthcd, at de höie- 

 ste Dele af vor Ilalvöe danne llg^esom et Middelpunkt for 

 det hele Phænomen, og iallefald, at det ikke kan udiedes 

 fra en Ström, der kom fra J\0. og: gik frem i en enkelt 

 Retning^. Med dette yig*tig^e Resultat stemmer det forlræf- 

 felig^en, at Blokkenes Flytnings i Finmarken, ifölg-e de af 

 mig' allerede i 1827 og^ 2S samlede Data, er foreg^aaet i 

 nordlig- Reining (see N. Mag, f. N., 1 B., S. 247). 



Men vi vende for Öieblikket tilbage til det af ßölli- 

 lingk leverede Bidrafj. Paa Kivola - Bjerg^cne nordostliga 

 ovenfor Kemi fandtes Skuring:s-Ridserne i en Höide af 700 

 Fod over Kemi-Elv; videre i det Indre, i Retning-en mod 

 Kola, vare Bjcrgarterne tildcels forvitrede, og; först 20 

 Werst för Kola bemerkedes igjen Ridscrne. Ved lishavet 

 opdukkede overalt afslebne og; polerede Klipper, og^ Rid- 

 serne saaes igjen med den samme udmerkede Tydclighed, 

 som ved Östersöen. Deres Retning' er imidlertid ved lis- 

 Iiavet mindre bestemt, og" varierer ofte 2 — 3 Kompas-Timer. 

 Lang's hele Laplands Kyst, fra ISorg^c til Swiatoi-iNoss og; 

 til den sydlige Kyst af den store, det Hvide Hav begrænd- 

 sendc Halvöe, seer man dog* de afslebne Klippers saakaldte 

 Stödside i Reg^elen vendt mod SV., og; kun undtagelsesviis 

 mod SO. ^), medens den ved den Bothniske Bugt altid 

 findcs vendt mod INV. Men ikke blot de af Havet opduk^ 

 kende Skjær, selv ogsaa de til tusind Fods Höide opsti- 

 g;ende Klippebjerge vise tydelig*, at de have været paavir- 



») 1 ethvert Tilfælde er det altsaa vist, at Skurings-Ridseme ved 

 lisiiavet virkelig gaae fra den sydlige Himmelegn mod den 

 nordlige, og ikke omvendt, hvad man yistnok kunde paastaae, 

 naar ene og alene Ridsernes Strög havde været angivet» 



K. 



