Om Afslturing^s-Merlier paa Klipperne. 139 



fra en halv til halvanden Fod brede og^ nogle Tommer dy be ^ 

 undertiden ere de flildkommen halvcylindriske. Det synes, 

 at det allerstorste Antal af dem findes paa meer eller mindre 

 Tertikale Klippefladcr, der lobe omtrent i Nord- o^ Sydli- 

 nien^ imidlertid ere tJndtagelserne fra denne Reg;el — ifald 

 det er en — dog^ særdeles mange. Paa uog^enlunde opret- 

 staaende Fläder ere de vel sjelden eller aldrig ganshe hori- 

 zontale, og" de sænke sig ligesaa ofte mod INord som mod 

 Syd; hvorvel de ikke sjelden paa flere Favnes Længde ere 

 temmelig snorlige, saa forekomme dog ogsaa hyppige Af- 

 vigelser herfra, og man seer Böininger eller overhoved Cre- 

 gelmæssigheder i deres Lob, som lilligemed den sædvanlige 

 Afvigelse fra Horizontalitcten bortfjerne enhver Tanke om, 

 at man i dem skulde have for sig Resultatet af Slibningeâ* 

 foregaaede netop ved Randen af Havet eller overhoved af 

 et Vandbassin. 



Hvor Renderne forekomme paa Fläder, der nærme sig 

 det Horizontale, ere de næsten uden Uudtagelsc snorlige, 

 og sfryge constant i den samme Retning, som paa de sam- 

 me Steder er Regel for de fine Stiiber, hvorom nedenfor. 

 Paa Ryggen af de hvælvede Klippereev folge de altsaa 

 disses Længde - Direction ^ ogsaa folge de Hvælvingens 

 Krumning nedad mod INord og Syd uden derfor at afvigc 

 i Ströget. 



Det Linéaire, det efter et vist Strog Fortsatte eharak- 

 teriserer da dette Slags Fordybuinger. Denne Charakter 

 er tildeels slet ikke forhaanden ved andre, forövrigt med 

 Renderne ganske analoge Udh ulinger. Ofte seer man 

 saadanne at være ganske uregelmæssige, medens andre af 

 dem fremstille ligesom inddrciede Concaviteter af en tem- 

 melig regelmæssig Kuglesegment-Form. Ogsaa disse findes 

 ligesaavel paa vertikale som paa horizontale og gkraae Fläder. 



HL 2. 12 



