140 B. M. Keilhan 



Der savnes ing^ensomhelst midlere Former mellem de liné- 

 aire ogf disse rnnde Udhuling'er, og* de sidste igjen, naar 

 de forekomme paa horizontale Fläder, gpaae over til de be- 

 kjendtc vertikale cvlindriske ludboringer, som man kalder 

 Jettegryder (her ofte „Kjedler"). Jeg* Lar i denne Eçn 

 seet saa mange Exempler paa alle Led i Overgangs-Rækken, 

 at jeg virkelige ikke k^n betvivleden indbyrdes analoge Op- 

 rindclse* af alle, hvilket er et vigtigt Resultat ved Spörgfs- 

 maalet om disse Særsyns Oprindelse; de dannedes alle ved 

 den samme Procès, og ikkun Biomstændigheder modißce- 

 rede de indslebne Rums Former ^). De med den fuld- 

 Isomneste Regelmæssighed uddannede canalformige Render 

 sees undertiden at ende i circulaire Fordybninger ogp i com- 

 plet te Jettegryder. Af de sidstnævnte findes de skjonneste 

 her bekjcndte en Fjerdingpsvei ude i SandeQorden, under 

 Gaardeu Vindal, paa et lavt IVæs lige ved Soen; nogle af 

 disse ere flere Alen i Diameter, og sikkert ere de meget 

 dybe, men Bunden var fuld af Jord ogp Stene,* en af dem 

 udvidede sig nedad. 



Ligesom man fra de regelmæssige Render kan forfolge 

 en Formrække, hvis Endelcd er Gryderne, saa kan man 

 paa den anden Side ogsaa finde fuldstændige Övergångne 

 fra Renderne til de ganske fine Striber, der kunne be- 

 tragtes som udgjörende den tredie Hovedlypus af alle disse 

 Indsiibnlnger. Jeg har imidlertid aldrigp seet een ogp den 

 samme Rende (vi forstaae derved allid de meer eller min- 



») Bag Forbjerge og trange Dalklöfter red lishaTS-Kysten fandt 

 Buthlingk en Mængdc Jettegryder, om hvilke han bemerker, 

 at de sandsynligviis bleve indslebne i Diluvialliden af H vir- 

 vel er eller smaae Malströmme, som dengang maatte være 

 forhaanden paa saadanne Steder, 



