Om AfskuriD{js -Merker paa I^ipperne. 143 



Sydenfor Sandefjord: Ted Jettcgrydcrnc paa ISæssct 

 under Vindal, 122 (= I)! p.); paa Fjordens Vcslside, ved 

 Stranden nedenfor Hystad, IJ, 1; paa Flad-Skjær under 

 Gaarden Bergman, ligeledes paa Fjordens Vestside (her skjön- 

 ne Render ofj mellemlig{*-ende Vulsts), 1, 12|, 12|, 12J 

 (midd. paa Fjordens Vestside, llj r.) 



Da lagtlaçelserne ere péle-méle fra liviltiesomlieM Si- 

 der af de i Egnen i Alraindeliglied 200— 30a Fod o. H. 

 opstigende Bjerghoider, saa er det fclart, al disse mindre 

 Ujævnhcder i Landets Relief ikke have havt nogen bety- 

 delige Indflydelse paa Ridsernes Retning; ci» Overecns- 

 stcmmelse af denne Retningr med de herværende Hoved- 

 Fjordes og^ selv med Gog-Söens Lob synes vistnok at finde 

 Sted, men denne Overeenssteinmelse turde dog blot være 

 tilfældig, da andre ligesaa store Fjorde i Egnen vestenfor 

 krydses af Ridserne. Fra Veierlandet, der maaskee naaer 

 en Höide af lidt meer end 150 F., have vi lagttagelscr saa- 

 vel af Ridser ved IXordpyulen, som af „Siderifler'* i Öst og 

 Vest, og \i see, at Differcnlserne for de tre Hovedstationer 

 indbyrdes ikke ere större end melleni de specielle Aflæs- 

 ninger paa en enkelt af disse Stationer, saml at Sideriflcrne 

 paa bemeldte Oe ikke mindre kunne gjælde som IVormaF- 

 rifler end de fra dens ?lordpynl fremgaaende. Vi maae 

 UDægtcligen slåtte, al Ridsernes Slrög i al denne Egn, som 

 i det Hele skraaner svagt fra IM\V. til SSO., just er hie- 

 vet bestemt ved denne Landskraaning i det Store- de lo- 

 cale Forhöininger og Indüuidt paa den store Landtavle 

 have alene kunnet frembringe Afvigelser i Slribernes saa- 

 ledes bestemte IVormal-Strög, der i det Höieste naae om- 

 trent een Time til hver Side fra det sidstnævnte. Dette 

 Forhold synes ikke bcgribeligt aden ved at antage, at Fric- 

 tions - Middelet bar været forhaanden paa een Gang over 



