144 B. M. Keilhau 



hele Trakten og' har været bevæget nnder Eet; nærmest 

 ledes man vistnok derved til Forestillingpen om en Vand- 

 eller Mudderflom med Sand og Stene, saa hoi og navnligen 

 saa presset^ at Overfladens mindre Ujævnheder ikke for- 

 maaede at bringe de enkelte Partier af den tykflydende stive 

 Masse til at vige synderlig til Siden. Som et Beviis paa 

 det Samme i det Mindre fandtes det og som et ganske sæd- 

 vanligt Forhold i denne Egn, at Striberne paa steile IXord- 

 pynter af Klipperne der heller stige steilt opad for at folge 

 det normale Strog, end boie om til Siderne af Revet, om 

 de end derved kun vilde komme til at deviere i ringe Grad. 

 Men hvorledes forklarer man de Facta, som forlange 

 Anerkjendelsen af en idetmindste i Hovedsagen fælleg Op- 

 rindelse af de fine Ridser og af alle de övrige Frictions- 

 Phænomener lige til Jettegryderne? Som S ef s tru m har 

 bemerket, kunde disse sidste og desuden endnu flere afSlib- 

 nings-Formerne ikkun være dannede ved et i en læugere 

 Tid virkende Frictions-Middel. — Visselig er hele denne 

 Opgave hoist vanskelig. Og jo mere man undersöger 

 Gjenstanden i dens Detailler, desto mere furviklet finder 

 man den. Til Beviis herpaa skal jeg fra denne Egn endnu 

 kun anföre folgende lagttagelse. Meilern Gaardene Kjel- 

 berg og Virik saaes et Klippereev, A B, Fig. 5, T. Ilf, af 

 omtrent 5 Fods Höide over det omgivende Jordsmon ogp 

 strygcnde i h. 12 mg.; det har paa den sydlige Halvdeel 

 nogle dybe Indfuringcr, som oppe paa den næsten horizon- 

 tale Ryg af Revet stryge snorlige i h. 12J (h. 11 r.); fra 

 Sydenden af Banken komme de saaledes, naar man fölger 

 dem uordefter, til at nærme sig den ostre Flanke, og her 

 findes de, ved a . . a, at hoie sig i en skarp Krog nedover 

 denne her meget steile Side af Revet; ved förste Ôiekast 

 seer det ganske ud, 8om om de vare dannede ved et æt- 



