152 B. M. K e i 1 h a u 



Ved at studere lisbræcrncs Forholde i Alpenie ere 

 flere Forskere, og- blandt dem især Ajjassiz (Professor i 

 IVaturliislorien i ISeucIiatel), komne til merkværdige Resul- 

 tater. I del franske geologiske Sciskabs extraordinaire 

 Sammenkomst i Porrentruy 1838 meddeclte Agassiz nogle 

 «lagKagelser om Gletscberne" (Bulletin de la Sociélé géol. 

 de France, T. IX, S. 443), hvori han, efteråt have handlet 

 om lisbræernes allid fortsatte Fremrykning ^) og- om den 

 derunder sledGndende Transport af paaslyrtede Klippefrag- 

 menler, viser disse lismassers Virkning- paa Fjeldgrunden, 

 hvorover de skyde sig^ frem 5 han har forsaavidt fondet, at 

 ^G »gjöre den jævn ved Gnidningen, og* undertiden polere 

 den ligesaa fuldkomment, som om det var skeet ved Mar- 

 morslibercns Haand",- de afrunde alle dens Cjævnheder, og* 

 give disse Formen af smaae hvælvede Forhöininger^ naar 

 Beskaffenheden af Bjergarten tillader det, indgraver lis- 

 masscn Furer deri, een Tomme til een Fod brede, lobende 

 i Bevægelsens Retninga, og med polerede Overflader samt 

 «den skarpe Vinkler. Herben horer ogsaa Fordybninger i 

 Form af Skeer, — ligesom Beg^yndelsen fil Render, der 

 ikke bleve fortsalte, — antydende vanskeligen forklarlige 

 Bevægelser i Isen. Qvarlskorn og andre meglet haarde 

 Dele af det ved Knuusningen af en iMængde Klippepartier 

 dannede Sand, der altid er forhaanden mellem Isen og- 

 dens Underlag, virke som Glasskjærerens Diamant ogp ridse 

 de polerede Steenfladcr, hvilke saalcdcs findes bedækkedc 

 med en Mængde retlinede Striker, meer eller mindre fine 

 og indbyrdes parallele. Disse Striber, siger A., ere ganske 



*) "lisbræcrne ryhkc bcstandi|;n€da<l; om de undcrtidro forholde 

 sig Iip,esom i Tilbakegang, saa er dctlc ikliun tilsyiieLidcndc." 

 J. C, 448. 



