156 B. M. Keilhau 



vi vide om Jordens og vort Solsystems Temperatnrlove. 

 Oet synes slet ikke beviist, siger Studer, at deo Forklaring 

 af hine Særsyn, som hidtil er givet af alle dem, der spe- 

 cielt have studeret Alperne, behöver at forkastes, nemlig 

 at disse Politurer og* Striker ere bevirkede af Vandmasser, 

 som have fort Gruset og Blokkene ned til Landets lavere 

 Dele, o. s. v. (Bullet., IX, 407—408). 



I det Væsentlige enig med Agassiz er Renoir (Pro- 

 fessor i Physik i Belfort); denne lagttager har især stude- 

 ret Vogeserne, el Bjergsystem, omkring hvilket de erratiskc 

 Blokke og mindre Rullestene anföres at være fordeelte 

 vifteformigen, et Forhold, mener R., som aldrig en Hydende 

 Vandmasse har kunnet bevirke, men som derimod let kan 

 forklares, naar man paa Bjergsystemets holeste Kupler tæn- 

 ker sig lisbræer, som ved deres uophörlige Bevægelser let- 

 telig ville have kunnet transportere de store losrevne Klippe- 

 stykker, og hvis Smekning i lang Tid ville have afgivet 

 mægtige Fjeldströmme, der kunne have nedfört Alt hvad vi 

 kalde gamle Alluvioner (Bull. XI, S. 63). Endog Dan- 

 nelsen af alle de JHasser, som indbefattes under Benævnel- 

 sen Diluvium, niaatte, efter en senere Bemerkning af samme 

 Forf. (I. c, S. 154), ligeledes bedst forklares ved Ned- 

 strömniogen af de store Vandmasser, som den smeltende 

 Jökeliis afgav. — Den Idee, som under Forhandlingerne 

 om Alpeblokkenes Udspredelse ogsaa er hieven fremsat, at 

 disse Blokke skulde være gledne ved deres egen Vægt paa 

 en skråa og fra Aiperne lige til Jura-Bjergcne fortsat lis- 

 flade, omtaler Forf. misbilligende, og bekjender sig endelig 

 til den Mening, at ikke blot de holere Partier af Jordover- 

 fladen i sin Tid have været belagte med lis, men at en- 

 gang det Hele har havt et saadant Dække. I en Opsats, 

 der er overskrevel: Sur la cause probable de l-ancienne 



