Om AfskuriDg^s -Merker paa Klipperne. 157 



existence des glaces générales (1. c, S. 148), anfages med 

 Hensyn hertil tre Jordperioder : först den „anteglaciale'', 

 hvori Jordens indre Varme endnu virkede saaledes ud til 

 Overfladcn, at denne, med ligedant Klima imder de forskjel- 

 lige Breder, var skikket for de Væxlcr og Dyr, hvis Lev- 

 ninger findes ophevarede i de ældre Formationer, og som 

 Öiensynligen have været analoge med dem, som nu leve 

 melleni Troperne,- dernæst lis-Perioden, som paafulgte, 

 da den efterhaanden formindskede indre Varme ikke længer 

 Tar tilstrækkelig til at hindre Jordens Vande fra at fryse; 

 og endelig del Tidsrum, hvori Jorden, — der, ved al bc- 

 væge sig i el Medium, som dog vist formaaer at gjöre no- 

 gen, om end kuu ydcrst svag Ulodsland, allid lidt efter lidt 

 kommer Solen nivrmere, — hcgyndte at modtage mek*c 

 Varme fra den sidste, et Tidsrum, i hvilket först vore for- 

 skjellige Kiimater ere fremkomne, og i hvilket det almiu- 

 delige lisdække efterhaanden bortsmelter. Ifölge denne 

 Hypothese, som iallefald er udviklet med megen Genialitet, 

 skulde Klippe-Overfladerne, hvad Forf. vist urigligen paa- 

 staaer virkeligen at være Tilfældet, findes bedre vcdlige- 

 holdte med deres Politurer og Striber, jo mere man fra 

 Lavlandet nærmer sig de endnu tilbageværende lisbræer,* 

 nærmest disse maatle nemlig Klipperne, ifölge Hypothesen, 

 ikkun i forholdsviis ganske kort Tid have været ubedækkede 

 og udsatte for Luftens Virkninger. 



De i den sidste Tid i Schweitz og Frankrig stcd- 

 fundne livlige Forhandlinger betræffende vor Gjenstand 

 have fremkaldt endnu et heelt Antal Forsög paa at forklare 

 de vedkommende Phænomener og navuligen paa at angive 



