Om Afskuring^s-Merlser paa Klipperne. 161 



uden under den Forudsætnlngp, at Delene i den rivende 

 Masse vare indbyrdcs bcvægclige, da de övre Dele, som 

 kom til at yirke biinsides Klöften, ikke, og navnlig^en ikke 

 med uforstyrret Retning- bave kunnet passere samme, uden 

 ved at skydes frem ovenpaa de Dele, som fyldte Klöften 

 og som i det Hele fulgte dens Retning^. At en jökelartet 

 Masse aldrig^ bar kunnet forbolde sig' saaledes, tor kanskec 

 ikke ligcfrem paastaaes, da Bevægelserne i Dræerne vistnok 

 ofte ere besynderlige nok; men en af ganske löst mellem 

 binanden blandede Dele bestaaende Masse viser sig gan- 

 ske lig-etil i Besiddelse af den Egenskab, vi l>er forlange 

 af Rivnings-Middelet. 



£fter disse Betrag;tning-er skulde da den anden af de 

 tvende Hypolbeser synes at fortjene Fortrinnet. Suppo- 

 nerer man altsaa, at en stcenskre^lignende Masse bar været 

 Frictions-Middelet, saa maa man og antage, at den bar 

 været overordentlig mæg^tlg*, for at bave kunnet virke saa- 

 ledes som antydet, paa böie og lave Punkter. Og^ da bliver 

 det beiler ikke for os nogen Indvcnding-, at Fjeldskrcd, 

 som foregaae i vore Dage, maaskee ikke frembringe merke- 

 lige Politurer og^ Frictions-Ridser paa den Klippegrund, 

 bvorover de fare ned. 



Har den af Slam og^ Stene Lcstaaende Masse paa 

 nogle Steder været ikkun lidet vandblandet og fölgelig me- 

 get stiv, saa ville, som vi alt ovenfor sluttede, de enkelte 

 Stene deri, som stödte an mod Ujævnbedcr paa Grunden, 

 mindre let bave kunnet nndvige til Siderne af saadanne op- 

 staaendc Partier; de bave da beiler passeret op over dem, 

 og" Resultatet blev meer eller mindre noie parallele Striber 

 selv i et couperet Terrain. Men var Vandmængden stor i 

 Forbold til de faste Dele, saa maatte, som lig-eledes for be- 

 merket, Grandens Ujævnbeder gjure sig^ mere gjældende. 



