162 B. M. Keilhau l^'^a^^ «lO 



Paa saadanne ForskjelIîgLedep, der og^saa ere ugfimstige for 

 lishypolhescn, troe vî virkelige al have fundet Exempler. 



De endoii allid med deres skarpe Kanter forsynede 

 Blokke^ som 6ndcs fjernede fra deres Moderfjelde, kunne 

 visfnok neppe fænkcs flyttede anderledcs end red Hjælp af 

 lis, det være nu enten paa Ryg-gen af fremrykkende Bræer, 

 eller paa Stykker af disse, som naaede Soen, fradeeltes fra 

 det Övrig-e og gvömmede afsted, eller ved Hjælp af Kyst- 

 ÜS, hvori Strandstenene fros ind og^ med hvilken de siden 

 kom til at flyde ved lislosningen. Men Flytningen af de 

 afrundcde og tydeligen rullede Stene, hvis Mængde er 

 langt större end Antallet af de erratiske Blokke med skarpe 

 Kanter, synes dog vel i det Hele at erholde en lettere For- 

 klaring, naar man forelrækker den sidste af vore tvende 

 Hypotheser for den förste. Denne skaffer os ikke engang 

 den Fordeel, som man dog nærmest hurde vente af samme, 

 at vi derved overalt kunne angive Dannclsesmaaden af visse 

 ogsaa hos os hyppigen forekommende Volde af Gruus og 

 Slene, der, ligesom virkelige ved Bræcrnes Forrand frem- 

 komne Morainer, ligge tværs over Dalenes Bunde, og som 

 man, med Gletscher-Hypothesen foröie, vil finde saa natur- 

 ligt ogsaa virkeligen at ansee som Morainer^ jeg har alt 

 paa et andet Sted gjort opmerksom paa, al de idetmindstc 

 her i vort Land ialmindelighcd mangle den hos sande For- 

 rands-Morainer saare væsentlige Egeriskah at være huefor- 

 mige, og at de altsaa neppe, saaledes som man ogsaa hos 

 os har meent, kunne forklares som Virkninger af en tid- 

 ligere Tids Jökler ^). 



I) rVyt Mai;, f. IV., I, S. 194, 224, 243 o, fl. St. — Hist og her 

 forekomme imidlertid ogsaa i Norge Masser, der ere utvivl- 

 somme Jofcclgjærdcr, paa Steder, hvor nu ingen lis er; paa 



