180 B. M. K e i 1 h a u 



lem Topdal og" Gjævedal, og- hvîs Navn af IVogle angaves 

 at være Övre-Ramse-Fjelcl, af Andre Midtstölknudeo^ idet- 

 mlndste sect herfra synfes dette Partie oæslen ikke at til- 

 liore det övrige continentale fiöiiand. — Mere end de opstik- 

 lîende i*unkter i) paa Höifjeld-Massivet udmcrkedc sig en- 

 kelte dybe Indsnidt deri 5 især viste sig trange Fordybnin- 

 ger skarpt nedskaarne i den compacte, ovenpaa sora det 

 syntes meget jævne Fjeldkrop der, hvor iNissercn og För- 

 res- Våndet maatfe ligge. En anden dyb og trang Rende, 

 nemlig- Gjævedalcn, kommer netop frem med sin Munding 

 lige over for Hovde-Fjeldet. Med den omtalte isolcrede 

 Fjeldkam ender mod Syd de skovbare Fjeldes Region; den 

 sydlige Deel af Sognet Lille-Topdal, heleMökland, Vegus- 

 dal og Heirefoss, kort alt det Land, der ubegrændset, som 

 det syntes, udbreder sig^ mod V. og SV., viste sig^ som et 

 skovbedækket Hav af Fjeldmark, ganske uden udaierket 

 fremstigende Punkter. En saadan Sfcovmark fremstiller 

 ogsaa Landet mod S. og- SO. , som i det Hele skraaner 

 ud mod Havet5 dog stikker paa dette Stykke den Fjeld- 

 hump op, som deels kaldes Omdals- og Jomaas-Knuderne, 

 deels Tromlingernc, og desuden ogsaa el andet mere en- 

 keltstaaende Fjeld, der syntes at ligge omtrent 1 Miil oven- 

 for Frolands Kirke; det sidste er betydeligen lavere end 

 HovdeQeldet, medens Omdalsknuderne (de fremstillcde sig 

 herfra ikke med flere Toppe) kanskee naae en Höide af 



^) Omlands Knudcn, som af Kraft (III, 198) auföres som et höit 

 rjcld i Gjævedal, viste sig fra vort Standpunkt blot som en i 

 denne Dal fra Plateau'et bagenfor fremspringende noget mecr 

 end almindclig skarp Pynt; del er ganske sædvanligt, al Bön- 

 derne betegne Fjeldc, der egentlig kun udmerke sig ved Sleil- 

 hed, som forlrinligviis hoie. 



