Reise til Christiansands-Stift 183 



len faldende Svaberg^e î h. 12, saa at de stige diagonalt 

 opad Bjergfladerne og ligge i Vinkel over Dalen. 



Profilet Fig. 8, T. III, viser Omlie- Dalens Habitus 

 ved Rusland og videre opefter. Den veslrc Fjeldside rei- 

 ser sig, nögen og afglattet ved Skred, paa ecn Gang til 

 en Höide af 4 — 500 Fod over Dalbunden, bvorefter Fjeldet 

 ovenpaa synes at være temmelig plant 5 Östsiden skraaner 

 forboldsviis ganske svagt, i Overeensslemmelse med Bjerg- 

 lagenes svagt vestlige Fald. Formen af de vesfre Præci- 

 picer og Aflösningerne i dem antyde samme som bestaaende 

 af Granit eller Graoit-Gneis, som ogsaa siden bliver ber- 

 skende opefter Dalen. 



ÎSid-Elven raellera Omlie og Æpletvedt, 400 F. o. H. 

 (406 F. K j 393 F. S.). Olstad-Fjeldet, som Kraft omtaler, 

 er en af de sædvanlige Præeipicer vestlig ved Elven 5 det 

 stiger neppe meer end 7 — 800 F. op over denne. 



Lidt ovenfor Olstad, granitagtig Gneis, 40^ ? V. 10|; 

 men meest er Bjergarten saa granitisk, at Strog og Fald 

 ikke kan bestemmes. I Nærheden af Fiskvand syntes Fal- 

 det at være 60<> Ö. 7f , 7|. Lidt videre, cbarakteristisk, 

 graa Gneis, 30—400 IN. If, if, l|, d. e. J\. 12f r. e. >L ; 

 dog er den kun en Indleining inde i det granitiske Feldt. 

 Dette fremstiller ogsaa her disse som lange Banker opstik- 

 kende Masser, som ere saa sædvanlige hos den endnu no- 

 get gneisagtige Granit. — Ligeoverfor Lia, 1 Miil fra Öv, 

 Granit -Gneis, 30^ IV. 12. — Gneisens og Granitens ind- 

 byrdes Forhold er paa disse Steder ikke at miskjende; de 

 höre uadskilleligen sammen, her virkelig som blotte Modi- 

 ficationer af een og samme Hovedbildning: store ganske 

 uskiktede Masser af den meest charakteristiske Granit gjen- 

 nemsættes af Fläder, der ligge i den almindelige Slrög- 

 og Faid-Retning^ disse Fläder dannes af Glimmerpailletter, 



