186 B. M. Keilhau 



Stj'ltlie Fjcidtnasse netop svarende til Dalens nuværende 

 Hiiulriim^ a b c d, Fig^. 9, virkelige Lar været forhaanden, 

 at meer eller mindre vertikale Spalter, ed, fe og: vel man|>'e 

 flere dermed nogenlunde parallele, opstode i Steenkroppen, 

 videre at og;saa meer eller mindre horizontale llidser kom 

 til i denne der, hvor Udsnidtet nu er forhaanden, hvorefter 

 da de saaledcs lösnede Dele ere blevne borlförte. Just 

 saadanne Bristninger efter vertikale og- horizontale Retnin- 

 ger, hvorved ofte endog: meglet reg-clmæssig^en parallelepipe- 

 dale Afsondring-smasser fremkomme, ere som bekjendt g^an- 

 ske sædvanligpe ved Graniten, og* det raaa vel antagnes, at 

 det granitiske Fjeldmassiv og"saa et g-odt Stykke til begg-e 

 Sider fra en saadan Dal, som vi her have foröie, ja kan- 

 skee ovcralf, i nogen Grad er söndcrdcelt saaledes som an- 

 fört til en vis större eller mindre Afstand fra Overfladen. 

 Det er især paa saadanne Steder i Dalen, hvor den, under 

 iövrigt aldeles lig^e Forholde, har erholdt en overordentlige 

 Udvidelse, saa at den som bemerket fremstiller sig' som et 

 stort Amphitheater, at man erholder den Ovcrbeviisning-, 

 at horizontale Spalter ligesaa væsentlig;en have bidraget til 

 at forberede Excavationen , som de vertikale, samt al Dal- 

 dannelscns Aarsager her vist ikke ere at söge indeufor eller 

 under den Deel af Fjeldlegemet, som dog altid kun er 

 at ansee som dets yderste forholdsviis ganske tynde Skorpe. 

 At ogsaa de vide eircusagtige Duikjedlcr, som ofte lindes 

 lige oppe ved den förste ßegyndelse af vore Fjelddale, lede 

 til lignende Anskuelser og navnligen lydelig vise, at ikke 

 hele Dalen i saadanne Tilfælde kan være en enkelt vidt- 

 gabende og saaledes ogsaa overordentlig dyb Revne, har 

 jeg paa andre Steder Iiavt Anledning til at omtale. Ved 

 Fremkomsten af saadanne Dale som denne i Omlie ere 

 rigtignok först og fremst nogle Ilovcdrevner paa Langs at 



