Reise til Christiansands-Stift. 189 



deri, at Fjcidcnc virkelig- allerede lier naae op over Skov- 

 g^rændgco, nien er eu Folgte af Steilhedea og' Bjergarlens Ten- 

 denls til at afskallc sig" og* danne glatte Flaug-. Længcre 

 borte, ved INissercn, saaes jævnerc, skovbegroede Aase. 



ßjerg^arten er overalt granilisk^ men lidt ovenfor Hng"- 

 sjaa-Sund er der Hornblende i den, saa at den lier egent- 

 h*g- fremstiller en Syenit. Delte varer dog* ikke længe, og; 

 man seer nu en fuldkommen cbarakteristisk Granit, smukt 

 rod og; af middels grovt Korn,- den er afsondrel paa sæd- 

 vanlig; Maadc i meer eller mindre horizontale Bænke, og; 

 danner Vulste og* lange Klippereev. Som flere Terrasser 

 fremtræder den ved Ilaage-Fossene, betydelige Fald i den 

 store fra JNisser- Våndet frcmströmmcnde Elv. 



Överst ved Begyndeisen af disse Fald, paa de horizon- 

 tale Granilheller, Furer eller grove Sfriber i h. lli eller 

 9|^, r. ^ de vare endnu ret tydelige, uagtet Steenfladernc 

 oiensynllgen have lidt noget ved Forvitring*. Stribernc 

 pege her ud imod et i disse Egne ualmindelig;en aabent 

 Landskab, nemlig* Kjöruld-Vandets flade Bassin. Vistnok 

 er det, naar man beGnder sig; paa saadanne Steder, hvor 

 Stribernes Strög* falder saa g;anske sammen med Dallöbene, 

 ganske naturligt, at man finder sig* lilböielig* til at söge 

 en fælies Aarsag; til den stcdfundnc store Friction og til 

 Udhulingen af mangen Dal. 



Lidt ovenfor Faldene, Granit-Gneis, slrygende i h. 8, 

 7|, d. e. 6| r. e. M.j Indskydningen kunde ikke bestem- 

 mes, men formodentlig- er den svagt nordlig, thi ganske 

 sædvanligen danne sig Vandfald, hvor Bjerglagene skydc 

 ind imod Elvens Retning; nedenfor Hugsjaasund syntes 

 desuden den hist og her lidt gneisagtigc Grauitbildning 

 virkelig at sænke sig omtrent 20<^ nordostlig. 



ülellem JNygaard og Store • Dale culmincrer Veien, 



