190 B. M. Keilhau 



som forer over til det med Forres- Våndet forbundne Daas- 

 lîjen,- Culmînatîons-Punktet lig'g^er 1150 F, o. H., og* tæl 

 ved stiger en næsten lodret Fjcidvæg endnu 4 — 60O F. op 

 over Passet. Man er her inde i den forreste Deel af det 

 couperede Terrain, som sees saa vel fra Hiigsjaa-Sund. 



Paa disse Steder bemcrkedes endelig endeel afrundede 

 Blokke, der ved deres Bjcrgart med Bestemtlied visle sijf 

 tilforte langveisfra^ de bestode af saadanne ubestemte halv- 

 krystalliniske mecst qvartsagtige Skifere, som for en stor 

 Deel danne Fjeldgrunden i Trakten nordenfor Bandag- 

 Vandet, og sikkerligen ere de ogsaa komne derfra. Ellers 

 er Gneis og Granit ogsaa her Bjergarlen i de fleste Rulle- 

 stene. 



Fra Ilöiderne ved Store-Dale har man en god üdsigt 

 vestefter, men til de skjonne horer den visselig' ikke 3 man 

 overskuer en Egn bestaacnde blot af Fjelde, der næsten 

 overalt ere ganske nögne, uagtet de slet ikke ere meget 

 hoie og heller ikke særdeles steile. Nu viste de sig sorte og? 

 ganske glindsende, udcntvivl af Fugtighed, som löber ud- 

 over de glatte Klippeskraaninger 5 de enkelte vantrevne Fur- 

 rer, som have kunnet fæste sig paa Grændsestrimlerne 

 niellem Flangene, formaae ikke meget at formilde Landska- 

 bets rye Udseende. 



Ved Daaskjen, charakteristisk Gneis, men, som det 

 syntes, udcn bestemt Faldregelj etsteds 50 — 70<> S. 5, 5, 

 og tælvcd 20^ N. 1, samt ogsaa ganske vredne Skikter. 



De mod IMNV. udstikkende Strandklipper ved dette 

 Vand ere fuldkomment tilrundedc paa de mod den anförte 

 flimmelegn vendte Pynter 3 de ere i det Hele tildannede 

 ganske som Havskjærene og Landspidserne ved Havet; de 

 i sydsydosllig Retning opad disse Klipper lobende Frictions- 



