Reise til Christiansands-Stift. 207 



et Slags Grönskifer ((illiörendc Horublcndcskîfereiis Fornia- 

 lionsled), 60« N. 5f r. e. M. 



Eo Fjcrding^svei ovcofop Austad beg"ynder et Grön- 

 steensfcldf, der fortsættcr til mcer end midtveis inelicni Au- 

 stad og; Böe^ det fremstiller tildcels en granske charaktcri- 

 stisk Diorit, men alligevel indcho'der det og;saa paa nog-Ie 

 Punkter de samme skifrig-e HornbleudcLildning^cr, som saa 

 ofte forekomme med Gneisen, og; som^ efter det Ovenan- 

 förte, just i denne Eg;n vise sig; Iiyppigen i Gneisterritoriet. 

 Feldtct livorpaa Austad ligger, er ikkun en mere udviklet 

 Repetition afKirkenæssets; i Bjergartens meer eller mindre 

 fuldkomment skifrig;e ModiGcalioncr seer man tildecls Horn- 

 blenden i tydelig;e Smaablade , der indbyrdes ere idet- 

 mindste lineairt parallele, nemlig; efter disse Krystal-Indi- 

 viders længste Dimension,* saalcdes resulterer da egentlig 

 mere en i Stæng;ler klyvelig- Masse end en Skifer. Tildeels 

 er derimod Hornblenden ikke tydelig' udviklet, og saaledes 

 fremkommer en ubestemt Grönskifer; denne synes at gaae 

 over til en Art Cbloritskifer, bvilken igjen paa nogle Sle- 

 der mister sin Skifrigbed, og saaledes fremstiller en meep 

 eller mindre tæt ehloritagtig Masse uden Skiktning. At 

 umiddelbare Overgange findes fra den sidstnævnte Bildning 

 til Dioriten, er ikke at betvivle. Henimod Grönstecnsfeldtets 

 Ostgrændse antegnedes Grönskiferens Skifertavlcr at falde 

 60<^ mod IV. 1|. Ved selve Ostgrændscn moder en röd 

 Granit, der först synes at forekomme som uregelmæssigen 

 gangförmige, men dog ikke ramificerede Masser i Grön- 

 steenbildningerne, og som snart dereftcr ganske fortrænger 

 disse. 



Denne Granit optræder nu med et meget jævnt Korn, 

 medens grovkornigere Masser af ujævnt Korn kun danne 

 uregelmæssige tildeels gangförmige Udsondringer deri. — 



