Reise til Christiansands-Stift 209 



Spor af Frîcliotisslribernc naturligfviis ofle kun lidet syn- 

 lige 5 vist er del dog- saadannc Slribcr, som mcgel rcgel- 

 mæssig^cn löbc over Grauithcilcrne ved Böc^ de stryge 

 constant i L. 9^ r., d. e. ganske i Dalens Retning*. Væl- 

 digen maae de store nögne Flaug, som Röunu-Nipen ven- 

 der mod Nord, være blevne paavirkede under den Procès, 

 som frembragte disse Friclions-Pbænomener, vi ber altîd 

 have foröie. 



Afrundede og rîmeligviis mere eller mindre langveisfra 

 tilforte Blokke bemerkedes selv oppe paa Skaarnettcn, dog^ 

 paa al denne Strækning mellem Nissedal og^ Törrisdal idet 

 Hele ikke byppigcn. Ved Brösdal en mindre Rullesteen 

 af en Bjcrg'art meget lig Conglomeralet i Skafse (see ovenf. 

 S. 106), hvorfra den vist ogsaa hidrörer. 1 Dalen mellem 

 Austad og' Boe flere store ganske tilrundedc Blokke af en 

 skjön porphyragtig' Gneis-Granit, hvis fuldkomment tilsva- 

 rende Typus siden fand(«s umiddelbart ved Nordcndcn af 

 Nisseren, men som i hiin Egn ganske visl forekommer paa 

 flere Punkter. I samme Dal ovenfor Boe ogsaa Rullestene 

 af en Qvartsskiferbildning*, hvilke dog paa Grund af Bjerg- 

 artens Beskaffcnhed kanskee ikke behove at ansees som 

 komne fra de egentlige Qvartsskiferfeldl i Tellemarken, da, 

 som vi have seet, allerede Gneisfcldtet ved Brösdal indhe- 

 fatter lignende Bildninger. 



Fra iXissedal til Brevig» 



Nissercn eller Nissedals-Vandet har efler de af os an- 

 stillede l^laalinger en Höide af 765 F. o. H. : 



