340 ' TL Scheerer 



at disse ^lincralier ei Liinoe bidra>je iioget til at sætte vor 

 nys opstaaedc Forliîaringsniaade i Tvivl. 



Yed de forskjellige Forsög-, som jeg anstillede med 

 disse Mineralier, fandt jeg, at Allanit fra Jotunfjeld ogf 

 Ortliit fra Filcfjeld viste den samme merkværdige Egen- 

 skab, som for af andre Chemikere er bleven iagttag^et 

 vedGadoünitcn ; nemlig- opliedcde til en vis Grad, pludselig 

 at udvikle et mere intensivt Lys , end denne Varmegrad 

 tilkommer. Saasnart denne Lysudvikling- er indtraadt ved 

 Gadoliniten, bliver dette Mineral, som bekjendt, siden nop* 

 löseligt i Syrer, »leg bavde derfor Grund til formode, at 

 det samme kanskee kunde Hnde Sted med hine to Mine- 

 ralier. Et Forsög' stadfæstede min Formodning*: baade 

 Allanit fra JotnnQcId ogr Ortbit fra Filefjeld vare efter 

 Lyspbænomenets Indtræden blevne uoplöselige i Syrer^ Jeg 

 sluttede derfor videre, efter Principerne i min Tbeorie, 

 at deres Atomgrupperingf maatte bave forandret sig^, og 

 at de, meget sandsynligt, vilde bave faaet en större spe- 

 ciljsk Vægt end för. Ogsaa denne Formodning: bekræf- 

 tede et Forsög. Allanit fra JotunFjeld veiede nemlig^ i 

 uglödet Tilstand 3,54 og- i glödet (efter Lyspbænomenets 

 Indtræden) dcrimod 3,76. Ortbit fra Filefjeld veiede i 

 disse to Tilstande 3,C5 og- 3,94. Innkom det an paa, om 

 de tvende Mineraliers to specifiske Vægter stode i et saa- 

 dant Forbold til binanden, som passede til de atomistiske 

 Principer. 



Ved Allanit fra Jotnnfjeld forbolde sig^ l>cg^g'e speci- 

 fiske Vægter som 



3,54 : 3,76 

 eller 94,17 : 100, 

 altsaa fuldkommcn skarpt saaledcs, som Forboldet melleni 

 Sdic og 4de IIoved-Atomg^ruppering udfordrer. 



