anij^aaendc Atomtheorien. 347 



ere befcjendte for, ved Ophedningen pliulselig: at udvifcle 

 Lys, som Pyrochlor, Titansyre o. s. v. 



För jeg forlader denne Mineralgruppe, vil jeg endnn 

 nærmere omtale enkelte af sammes mange interessante Si- 

 der, og blandt dem især det ofte nævnte LyspLænomen. 

 De Legemer, hvorom man hidtll med Sikkerhed veed, at de 

 vise det, ere (foruden Allanit, Orthit, Gadolinit ogEuxenit) 

 især: Titansyre, Tantalsyre, Zirkonjord, Jernoyjd (under 

 visse Forholde), antimonsnurt Kobberoxyd, Chromoxvduj 

 Tschewkinit, Uranotantal og P^TOchlor. Jeg har fore- 

 slaaet at kalde disse Legemer: pyrognomiske, og 

 betvivler ei, at deres Tal vist er langt större, end man hid- 

 til har bragt i Erfaring. Lysphænomenet er af fölp-ende 

 Beskaffenhed. Naar man opheder t. Ex. et Stykke Ga- 

 dolinit i en Platindigel, saa bemerker man, naar Tem- 

 peraturen omtrent er steget til den mörke Rödglödhede, 

 at Gadolinitstykket pludselig ved en af dets Kanter eller 

 Spidser, hvormed det ligger Plantinet (og fölgelig ogsaa 

 Varmeindvirkningen) nærmest, begynder at blive lysere 

 glöclende. Fra dette Sted, og undertiden fra flere tillipe, 

 trænger nu denne Lysudvikling frem, og udbreder sip- 

 temmelig hurtigt og med aldeles skarpe Grændser, indtil 

 den har været synlig i alle Dele af 3Iineralets Overflade. 

 Man kan meest passende sammenligne dette Phænoraen 

 med en Lysström, da det fuldkommen har Udseendet af, 

 at et glödende, tyndt Fluidum blev opsuget af Mineralet, 

 og banede sig Vei mellem dets Atomer, indtil det havde 

 udfyldt alle disses Mellemrum. Man seer Phænomenet 

 især godt, naar Fosöget foretages paa et mörkt Sted, og 



