354 Th. Scheerer 



peratur i Dîg-len saa laiigpsoint, at det för omtalte Til- 

 fælde îndtraadte, at nemlig^ Lysphænomenet slet ikke 

 kunde bemerkes. Delte var den værste Omstændig^hed, 

 Grunden hertil laae vist deels deri, at Legge Söilers Me- 

 talmasse virkede for meget varmeafledende paa de i 

 Diglen værende pulveragtige Substantser og derved ud- 

 halede deres Ophedning^ og deels deri, at Diglen ei var 

 bedækket, saa at Pulverets överste Lag tabte megen 

 Varme ved Udstraaling. Diglen kunde nemlig for 

 heg^e thermoeleetriske Söilers Skyld, som ragede frem 

 over dens övre Rand, ei godt boldes bedækket, og heller 

 ikke for Lysphænomenets bedre Observations Skyld» Ved 

 det förste Forsög (anstillet med Chromoxydul) blev Op- 

 hedningen endnu derved svækket, at vi, for at opnaae 

 en mere jævn Hedegrad i begge Diglens Rum, anvendte 

 to Platindigier, hvoraf den ene mindre, med Chromoxy- 

 dul fyldte, stod i en större. Rummet mellem begge 

 blev udfyldt med en pulverformig usmeltelig Substants. 

 Da vi alligevel indsaae, at hvad der herved paa den ene 

 Side vilde blive vundet i Temperaturens Jævnhed, vilde 

 paa den anden Side gaae tabt med Hensyn til Hedegra- 

 dens Styrke, saa lod vi indströmme Surstofgas i Spiri- 

 tuslampens hule Væge. Men ei heller herved blev Tem- 

 peraturen tilstrækkelig foröget. Ophedningen skred for 

 langsomt fremad, og, i Folge deraf, var intet Lysphæno- 

 men at iagttage. Skjönt nu baade Dr. Marchand og jeg 

 ved begge Forsög bemerkede til et vist Tidspuùkt en 

 större Urolighed i Magnetnaalens Bevægelse end för, 

 og en större Afvigelse til den ene, ved Theorien angivne 

 Side, saa beviser det vel neppe noget, da vi ei kunde 

 see, om det skede paa samme Tid, da Lysudviklingen 

 fandt Sted. Desværre havde vi dengang ei Material (Ga- 



