ang^aaende Atomtheorien^ 255 



dolînit og: ChromoxyduJ) nok for at repetere disse For- 

 sog:, og mulig^ens at anstille dem bedre, med Hensyn til 

 de gjorte Erfaringer. Dog- have vi derfor ei opgivet 

 Haabet om at komme dette Phænomen paa Spor, og: vi 

 have besluttet, saasnart Omstændig^hederne tillade det, 

 at anstille nye Undersög^elser desangaaende. Resultatet 

 skal da i denne Journal blive meddeelt. 



Om altsaa hiint Lysphænomen tilligge er ledsag^et af 

 en Varmeudvikling-, maa hidtil endnu ansees som uaf- 

 ggort. Imidlertid maa jeg- tilstaae, at jeg^ holder det for 

 meget sandsynligst, at det virkelig: forholder sig: saaledes, 

 ikke fordi jeg stoler paa de nævnte vag^e Teg-n, som vi 

 fik ved hine Forsög^, men fordi andre Grunde, som 

 senerehen nærmere skulle omtales, synes meglet at tale 

 herfor. 



Ogsaa i geognostisk Henseende ere enkelte af de 

 pyrog^nomiske Leg-emer af megen Interesse. Gadoli- 

 nit, Orthit, Allanit og- Euxenit forekomme nemlig-, som 

 allerede anfört, i Urbjergarter, især i Granit og Syenit, 

 hvorom den plutoniske Skole antager, at de engang have 

 været ildflydende under overmaade stærkt atmosphærisk 

 Tryk. Men, ifald dette virkelig forholdt sig saa, hvor- 

 ledes kunne vi da forklare os, at hine pyrognomiske Mi- 

 neralier have beholdt den Egenskab at vise Lysphæno- 

 menet, som de dog öicblikkelig tabe, saasnart de blot 

 ophedes over en Spirituslampe? At de, i Tidens Længde 

 efter skeet Ophedning, skulde faae denne Egenskab igjen, 

 er der vist ingen Grund forhaanden til at antage. Den 

 eneste Udvei, som Plutonisten herved muligens kunde 

 have, er den, at man ei veed, hvorledes en meget lang- 

 som, kanskee igjennem Aartusinde gaaende Afkjöling 

 kan indvirke paa disse Mineralier. Men da er det merk- 



