366 Th. Sclieerer 



hvorfor opnaaer den da ikke aldeles disse sldstcs speci- 

 fiske Vægt? Grunden dertil er vist at söge î folgende 

 Omstændighed. 



Baadc Dr. Marchand og jeg havde allerede af flere 

 Grunde formodet, at gjennenisigtig Svovl, medens den 

 bliver ugjennemsigtig og tillige formindsker sit Volumen, 

 ei gjorde det sidste, ved at Irække sig sammen fra alle 

 Kanter, paa en aldeles jævn og regelmæssigMaade, men 

 ved at faae en utallig l^Jængde yderst fine Sprækker, som 

 udbrede sig i alle Retninger. Grunden, hvorfor disse 

 Sprækker danne sig, syntes os rimeligst at være deo, 

 at der i de diclinoedriske Svovlkrystaller, lidt efter lidt, 

 individualisere sig yderst smaae rhombiske Krystaller, 

 som bevirke, at Svovlens blasse maa blive porös og 

 sönderrevet i alle Retninger. At nu saadanne fine 

 Sprækker (som kanskee ei engang kunne opdages med 

 Microscopet; virkelig ere forhaanden 1 den «gjennemsig- 

 tige Svovl, beviisliggjorde vi paa folgende JMaade. En 

 paa den beskrevne Art erholdt Svovlstang, som strax ef- 

 ter indtraadt Aflîjoling var hieven ophængt under "Vand, 

 og der havde hængt i flere Dage, indtil dens specifiske 

 Vægt var bleven constant, blev taget ud af Våndet, af- 

 törret og i længere Tid henlagt paa et tempereret Sted, 

 hvor Luftvexel og Solskin kunde virke paa den. 1 en 

 saadan törret Tilstand blev nu atter dens specifiske Vægt 

 taget ^ den faldt nu betydelig lettere ud end det Maximum, 

 som den havde antaget under Våndet. Ved Törringen var 

 nemlig en Deel af det Vand, som var indsluttet i de fine 

 Sprækker, bleven fordunstet, og Sprækkene ha% de derved 

 tildcels fyldt sig med atmosphærisk Luft. Da nu Svovl- 

 stykket igjen blev bragt under Vand, saa kunde denne Luft 

 ei fortrænges ved Våndet, og derfor maatte Svovlens speci- 



