372 Tb. Scheerer 



skarpt Instrument- saa maatte liiin Forandringa bestemt 

 paaskyndes og- den ndviklede Varmemænfjde maatte der- 

 ved saa meglet conccntrcres , at den bevirkede Tbermo- 

 metrets Stigmen. Dette Forsog- blev anstillct. Et Ther' 

 mometer blev indsmeltct i Svovl, Glasset slaaet itu, og 

 vi ventede nu til Thermometret næsten viste den omgi- 

 vende Lufts Temperatur. I\u toge vi en skarp Staal- 

 spids og ridsede dermed Svovlstykket i flere Retninger. 

 Saaledes kom vi endelig til et bestemt Resultat. Ther- 

 mometret steeg meget burtigt flere Grader. Dog 

 skjönt dette Factum syntes at tale meget bestemt, be- 

 gyndte alligevel nogle Betænkeligbeder at indsnige sig. 

 Kunde ikke ogsaa Frictionen, som nödvendigviis maa 

 være forbundet med liiin Ridsning, have frembragt Var- 

 meudviklingen? Er ikke Svovlcn et meget electrisk Le- 

 geme, og maa Ridsningeu ei have foraarsagct en electrisk 

 Ström? Men hvo kan vide, om ikke den ogsaa kan have 

 havt sin Andeel i Thcrmometrets Stigen? Saadanne 

 Skrupler ere meget fatale, selv om de, ved nærmere 

 Betragtning ei engang skulde have megen Vægt, og især 

 naar man ei seer nogen Udvei til at forjage dem. Dog 

 heldigviis havde vi her en saadan Udvei. Vi bchövede 

 jo blot at lade Svovlen saa længe sidde paa Thermome- 

 tret, indtil den var bleven aldeles ugjennemsigtig, og da 

 ridse den igjen med samme Staalspids^ steeg nu Ther- 

 mometret atter, saa var vore Betænkeligheder grun- 

 dcdc, men steeg det ikke, saa vare de hævede. Dette 

 gjorde vi, og Thermometret steeg ikke. 



Hermed kan altsaa hiint Factum vel ansees at være 

 bragt paa det Rene, og det bidrager vist ei Jidt til at 

 bestyrke '»or Troe, at Ly sphænomenet ved de py- 

 rognomiske Legemer maa være forbundet med 



