376 TK Scheerer 



det nu blive opiyst, hvilken Grund disse Afvig^elser 

 have. 



Först og fremst maatte der sörg^es for at faae Kob- 

 ber, som baade var chemisk reent og- frit for alle indre 

 Caviteter. Det förste skede ved at buudfælde Kobber 

 ved en g^alvanlsk Ström af en Kobbervitriolsolutîon, oç 

 det andet syntes at kunne blive opnaaet ved Smeltning*. 

 Af saadant præcipiteret Kobber blev derfor flere Quanti- 

 teter indsmeltede i forskjellig^e bessiske Dig-ler, under et 

 Dække af Glas og^ Borax, og^ den specifiske Væg^t af de 

 erholdte Kobberreg-uli blev taget» Dog desværre viste 

 det sig, at de forskjellige Regulins specifiske "Vægter al- 

 deles ikke vare overeensstemmende med hinanden, og at 

 de tillige alle faldt lettere ud, end man burde have ven- 

 tet. En chemisk Forskjel kunde ei være Aarsagen her- 

 til, altsaa maatte det være en mechanisk: Kobberstyk- 

 kerne kunde ei være tætte i deres Indre. For at under- 

 söge dette nöiere, bleve de, ved Hjælp af en IJhrQeder- 

 saug, skaarne i flere Plader, og det viste sig nu, at alle 

 Kobberreguli mere eller mindre vare opfyldte med smaae 

 Blærer. Men hvorledes skulde man undgaae denne Fa- 

 talitet? För dette kunne bestemmes, maatte man först 

 være paa det Rene med, af hvilken Grund den opstod. 

 Denne Grund kunde især ligge i to Ting: i Glasflussets 

 Indvirkning paa Kobberet, eller i det sidstes altfor ha- 

 stige Aflîjoling. Smeltediglerne bleve nemlig i stærkt 

 glödende Tilstand tagne ud af Ovnen, og siden afkjölede 

 i Vand. Kobberet kunde altsaa pludsclig være stivnet i 

 et Slags kogende Bevægelse. 



Prover af det samme Kobber og med den samme 

 Glasfluss bleve derfor igjen smeltede. Efter Smeltningen 

 bleve de ei strax udtagne af Ovnen, men man lod dem 



