Optisk rVotlts. 403 



10 Alen fra det Sted, hvor jegp stod 5 mit Oie kunde vel 

 være 12 Fod over Sneefladen paa Isen. Parabclens 

 Grene udstrakte sig- tydelig- og nafbrudt til den modsatte 

 Side af Våndet, og^ naar jeg forandrede Sted, dreiede 

 Parabelen sig; saaledes, at dens Axe stedse laae i Pro- 

 jeetionen af Synslinien fra Oiet til Solen, og saaledes 

 fulgte den mig langs Våndets Bred. Farverne vare tem- 

 melig livlige og tydelige, rodt paa den inderste concave, 

 grönt paa den yderste convexe Side af Curven^ den in- 

 derste rode Side var skarpt begrændset, men den yder- 

 ste grönne gik næsten umerkelig over i den lysende 

 Reflex af Solstraalerne fra Sneefladens mange Krystal- 

 flader. Paafaldende var det mig, at jeg indenfor Para- 

 belens rode Rand ikke saae en eneste af de mange Re- 

 flexer af Sollyset, der ellers glimre som Stjerner 

 eller Juveler paa en af Solen beskinnet Sneeflade5 men 

 udenfor den grönne Rand, og især i INærheden af 

 denne, glimrede Sneefladen som sædvanlig i Solstraa- 

 lerne. Sneefladen bestod overalt af en Mængde yderst 

 smaae, fiinkornede og losliggende Snekrystaller^ den 

 lignede Bruddet af fiin, bvid Marmor. Sneen var til- 

 lige meget tor, saa at den flöi op som Stöv, naar jeg 

 blæste paa den, eller slog i den med Stokken. Luften 

 var ganske stille, og Temperaturen var, da jeg iagttog 

 Phænomenet; — lO^^R. , men bavde om Formiddap-en 

 omtrent Kl. 11 været — 18^,5, og om Natten formo- 

 dentlig endnu et Par Grader lavere. Dagen forud (den 

 19de) var ogsaa meget kold og Himmelen klar 5 hvori- 

 mod der de forrige Dage, den 17de og 18de, som ogsaa 

 vare kolde, herskede usædvanlig stærk Storm med 

 Sneefog. 



