s 



en den dao-en flöcro tranorna för mina otron beständigt. — De 

 >reser till Afrika, svarade man mig. — De bor i Lappland. 



— Afrika — reste de till Afrika: Detta egendomliga 

 ord, som har lockat så många millioner, fyllde mitt torftiga 

 vetandes fantasi med bilder, där tranorna slogo ned på pyra- 

 midernas tinnar eller stoltserade omkring bland niggrer och 

 krokodiler vid Nilen, Moses i sin korg och prinsessan som 

 var så dum och tog upp honom voro också med. Och jag 

 läste allt som fanns därhemma om Afrika — Livingstone, 

 Baker, Stanley, lejonjägaren Jules Gerard, Anderson — sjön 

 Ngami och floden Okavango, vilka underbara gamla böcker 

 — och du Chaillus storartade lögnhistorier om gorillans far- 

 lighet. Allt det där handlade mest om kinin, törst, över- 

 hängande livsfara och lyckligt ihjälskjutna djur och infödingar. 

 Inte stod där nå'nting om tranor inte. Men de skulle ju 

 också bo i Lappland. Så gick tiden och jag kom till Lapp- 

 land och väntade att se tranor överallt. 



14 



