att han var allena bland det främmande landets faror och tra- 

 vade med ett raskt beslut at det hållet, där kumpanen skulle 

 finnas. — Det förgick en läng stund och det var tomt pä stran- 

 den. Frän tempel valven däruppe liördes den aldrig sinande 



'»Det var bla Iiakcsa ni:;a rcii — de lappländska fjä Ilens näktergal.' 



svadan av en dracroman, som närmade si^- med sin ameri- 

 kanska fårahjord. Då for där en liten fågel snabbt likt en 

 ratta över stranden, och i ett ögonblick stod det klart för 

 mig, vad det var för en känd ton, som tvungit mig att lystra 

 gång på gång i de tidiga timmarna. Det var någon som 

 prövade ett strängaspel, för fint och sprött för människohän- 

 der. Hela morgonen hade han sjungit i snåren där och jag 



89 



