mycket om fl\ttfagiarna i Egypti land för tusentals är sedan. 

 Egyptierna ägde ju ett intresse för fåglar, som väl aldrig 

 något annat folk. 



På en målning från pyramiden i Meidoum stå sex vilda 

 gäss. Denna tavla, som i konstnärlig uppfattning är bilderna 

 i många av vår tids vetenskapliga verk fullt vuxen, lämnar 

 intet tvivel om att paret till vänster är bläsgås, en fågel 

 som är hemma i Nordryssland och Sibirien och som flytt- 

 fågel än i dag den talrikaste av de vilda gåsarterna i Egyp- 

 ten. Det är helt naturligt, att denna fågel lätt föll i konst- 

 närens hand. Men paret till höger, med de skarpt tecknade 

 fläckarna och banden, är den rödhalsade gåsen, som häckar 

 vid de sibiriska flodernas utlopp i Ishavet och av vilken 

 blott en enda gång, vad man vet, år 1874 en fågel är 

 funnen i Egypten vid Alexandria. De båda enstaka större 

 gässen slutligen, som synas äta på bilden, kunna knappast 

 vara något annat än vår vanliga sädgås, om vilken veten- 

 skapen egendomligt nog icke synes känna något fynd inom 

 Egyptens gränser. 



Voro nu dessa så mästerligt återgivna fåglar verkligen 

 flyttfåglar, vilka bragts till Earaos eller prästernas palats 

 bland bytet från jakt och fångst, eller voro de likt kung 

 Totmes' fåglar på Thebens tempelväggar medförda i triumf- 

 tåeet hem från underkuvade länder, eller fanns det möjligen 

 ännu flera vägar för dem att komma inför de egyptiska konst- 

 närernas ögon? Det kan tänkas, att de, likt en gång vild- 

 djuren till Roms kejsare, blivit förda till Farao som skänker 

 av vasaller och furstar i de länder där de förekommo. Men 

 bläsgässens när\-aro t)'der å andra sidan på att de voro vin- 

 tergäster i Cleopatras rike. Vilketdera förblir väl obesvarat, 

 men redan en fl)'ktig blick på de eg}'ptiska valven och 



92 



