De SDia nordiska snäpporna ocJi j ung friitran oriia. 



väl gry en gång, så att man får veta. Och så kommer rod- 

 naden plötsligt och snabbt i öster. 



Fåo^larnas läten ha blivit tätare och ivricrare. Det är rö- 

 relse i flockarna. Dagens stora timma för dem nalkas. Tra- 

 nornas larm växer och blir rent av bedövande. Med min 

 spräckliga jacka över huvudet har jag krupit under relingen 

 för att synas så lite som möjligt. Det är så roligt att se 

 tranorna, när ljuset hastigt ökas och flockarna stå där med 

 båten mitt ibland sig. De närmaste äro en hop jungfru- 

 tranor. Det var deras läten jag inte blev klok på. Ett hesare, 

 finare skrik än vår tranas och inte alls så gällt som kron- 

 tranornas hornlåt. Deras ögon plira framför den vita paradis- 

 plymen. De titta på båten och titta på varandra. När den ena 

 står kvar, så står den andra kvar. På deras stäpper i Transkas- 

 pien finns det naturligtvis inte sådana båtar som äro farliga. 



8—222725. Berg, Mea tranat-na till A/rika. 



113 



