Il It al ad c för livet. 



just den dacren. En dahabia 

 på grund var en alldaglig sak 

 på Nilen. Vi fingo ombord 

 en tross och gjorde fast. Skov- 

 larna arbetade och det kna- 

 kade i det ärevördiga skrovet. 

 Loss kom vi. Men jag tyckte 

 det började bli betänkligt. 

 Nästa gång kunde vi få sitta 

 där en vecka, innan någon av 

 skovelbåtarna behagade gå 

 förbi ute på floden, såvida det 

 inte hände på en flodarm, där 

 inea båtar brukade grå. 



Det gick ett par dagar. Där dök opp nya möjligheter 

 och nya problem. Av lyftande tranflockar hade jag film till- 

 räckligt. Då kom Mohammed med en fundersam fråga. 

 Den kulörte amiralen undrade, om vi inte skulle segla på 

 någon mera fågel. 



132 



