flöe slutliofen bort till andra stranden sä tuncrt och läno-samt, 

 att man vart ögonblick ville tro, att han inte skulle orka längre. 

 Ingen, som seglat förbi på Nilen, skulle kommit att tänka på 

 att detta var en samlingsplats för tranor, och troligen hade 

 vi om morgnarna seglat förbi det ena trantorget efter det 

 andra utan att veta, att dar skulle sta hundra eller tusen av 



Brushaiiar vid Vita Nilen. 



de åtrådda fåglarna någon timma efteråt. Förliden natt, när 

 vi velat begagna vinden och seglat på Allahs försyn, hade 

 också sorlet av fågelstämmor någonstädes i mörket åt stran- 

 den till förrått, att där fanns stora samlingsplatser, som vi 

 aldrig hunno se. Det blev mig alltmer uppenbart, att i denna 

 landsända övervintrade inte tiotusen, som jag tänkt, utan 

 hundratusental av de stora fåglarna. 



Det var den enklaste sak att skära sönder den tropiska 

 busken och göra ett camouflage, som inte småvadarna 

 omkring oss begrep. Hur tranorna skulle ställa sig, blev en 



137 



